29 0 90KB
Importanta comunicarii in practica medicala Comunicarea este un proces interpersonal materializat prin conversaţie, scriere, gesturi, aspect, comportament, şi uneori chiar tăcere. Asistentii medicali trebuie să recunoască, sa ştie, şi sa practice tehnici adecvate de comunicare cu oamenii: pacienţi, membrii familiei, colegi, şi alţi profesionişti într-un cadru de îngrijire a sănătăţii. Comunicarea se manifestă nu numai între asistenţi medicali şi pacienţi, ci şi între asistenţi medicali şi personal de sprijin. Personalul de sprijin poate include menaj, întreţinere, securitate, aprovizionare, produse alimentare şi personalul de serviciu. Comunicarea verbala si nonverbala In comunicare exista doua modalitati de baza: verbala si nonverbala. Comunicarea verbala implica folosirea de cuvinte deci aceasta comunicare este orala sau scrisa. Pe de alta parte, comunicarea nonverbala nu implica folosirea de cuvinte. Imbracamintea, gesturile, atingerile, limbajul corpului, mimica fetei, a ochilor, chiar si tacerea reprezinta aceasta forma de comunicare. In procesul de comunicare aceste doua forme, verbala si nonverbala, sunt inseparabile. Constientizarea acestui fapt este foarte importanta deoarece succesul comunicarii depinde foarte mult de eficacitatea lor. Exista situatii in care comunicarea devine ineficienta din cauza unor obstacole sau bariere care pot fi clasificate astfel: fiziologice, fizice sau psihosociale. barierele fiziologice sunt disfunctii senzoriale ale expeditorului sau receptorului cum ar fi deficiente de auz, defecte de vorbire sau chiar probleme de vedere. barierele fizice constau in elemente din mediul inconjurator (ex. zgomotul), care contribuie la dezvoltarea unor bariere fiziologice (ex. incapacitatea de a auzi). barierele psihosociale sunt, de obicei, rezultatul unei perceptii inexacte a mesajului transmis. Prezenta unor mecanisme de aparare pentru a face fata unui pericol, anxietatii, sau existenta unor factori precum varsta, educatia, cultura, limba, nationalitatea, sau multi alti factori de natura socio-economici pot dezvolta acest tip de bariere. Asistentii medicali s-ar putea sa fie sau sa nu fie constienti de de prezenta obstacolelor de natura psihosociala, de aceea trebuie sa stie ca sentimentele sunt comunicate de multe ori nonverbal decat prin comunicarea verbala. Ascultarea Ascultarea este un element important al procesului de comunicare si devine una dintre activitatile principale ale asistentului medical, care trebuie sa utilizeze comunicarea ca pe un instrument de colectare sau furnizare a informatiilor. Ca si alte abilitati necesare in practica medicala, ascultarea necesita un efort constient si practica constanta. Stapanirea acestei abilitati presupune eliminarea zgomotelor si canalizarea atentiei inspre toate mesajele verbale si nonverbale pentru recunoasterea tonului vocal, a ezitarii, a intensitatii de exprimare, a vocabularului, ca parte din incercarea de comunicare. Interviul Atunci cand este utilizata pentru colectarea de informatii, comunicarea necesita o mare sensibilitate, precum si experienta in folosirea interviului. Pentru a identifica si clarifica gandurile si sentimentele pacientului, asistentul medical, ca intervievator, trebuie sa stie cum si ce fel de intrebari sa foloseasca, canalizandu-si in totalitate atentia inspre acesta si dovedind astfel respect si intelegere pentru problemele lui. Eficacitatea unui interviu este influentata atat de cantitatea de informatii, cat si de gradul de motivare a pacientului. Factori care imbunatatesc calitatea unui interviu constau in cunoasterea subiectului, rabdare, temperament, abilitati de ascultare, atentia indreptata si inspre indiciile nonverbale. Observarea Un alt factor important in procesul de comunicare este obsevarea, fiind abilitatea de a recunoaste si interpreta raspunsurile nonverbale venite dinspre pacient sau alti membrii ai echipei medicale. Asistentul medical trebuie sa se maturizeze in rolul si responsabilitatile lui ca membru in echipea medicala, sa-si dezvolte atat cunostintele clinice, cat si intelegerea comportamentului uman, putand astfel sa-i folosesca mai bine abilitatile necesare in procesul de comunicare . Comunicarea este un aspect major al practicii medicale in domenii cum ar fi consultare, consiliere, lucru in echipa, sarcini de conducere, educatie pentru sanatate si invatamant. Dezvoltarea abilitatilor de comunicare trebuie sa fie continua pentru ca asistentul medical sa poata colabora cat mai bine cu ceilalti membrii ai echipei medicale, cat si pentru a putea acorda cele mai bune ingrijiri pacientului.
1
2