28 2 587KB
1
CUPRINS ARGUMENT I. DEZVOLTAREA INTERESULUI COGNITIV LA COPIII DE VÂRSTĂ ȘCOLARĂ MICĂ 1.1. Opiniile savanților despre interesul cognitiv 1.2. Apariția și dezvoltarea interesului cognitiv la elevii claselor primare 1.3. Funcțiile și dirijarea jocurilor didactice 1.4. Clasificarea jocurilor didactice 1.5. Etapele jocului didactic II. STIMULAREA INTERESULUI COGNITIV LA ELEVII CLASELOR PRIMARE PRIN JOCURI DIDACTICE 2. 1. Dezvoltarea interesului cognitiv prin intermediul jocului didactic la lecțiile de științe 2.2. Dezvoltarea interesului cognitiv prin intermediul jocului didactic la lecțiile de limba și literatura română 2.3. Dezvoltarea interesului cognitiv prin intermediul jocului didactic la lecțiile de matematică 2.4. Dezvoltarea interesului cognitiv prin intermediul jocului didactic la lecțiile de istorie BIBLIOGRAFIE
2
Argument Interesul față de ceea ce se învață și se află se aprofundează pe măsură ce adevărurile, pe care și le însușește elevul, devin propriile lui convingeri
V. A. Suhomlinski Astăzi nu mai este îndeajuns să-i asigurăm pe elevi cu cunoștințe, dar o mare importanță se acordă sarcinii de a-l învăța pe elev să învețe, iar psihologic acest lucru înseamnă să-l înveți să învețe. În școala contemporană se face mult pentru a forma la elevi o atitudine pozitivă față de învățătură. Spre aceasta sunt orientate utilizarea instruirii problematizate, a metodelor activ-participative și jocului didactic, aplicarea combinațiilor optime de metode și forme de lucru, conform vârstei. Astfel, dezvoltarea intelectuală este orientată spre apariția unor structuri psihice, în baza cărora elevul va fi capabil de noi achiziții mintale. El va fi pus mereu în situații de problemă, de descoperire a ceva nou pentru sine, i se va trezi interesul cognitiv. După V.A. Suhomlinski, interesul către învățătură apare acolo unde este avânt născut de ,,succes”. În ce mod să trezim interesul? În ce mod să ajungem la așa ,,succes”? În ce mod facem ca să judece, să argumenteze convingător, să fie sau nu de acord cu cele spuse, să-și poată apăra punctul de vedere, altfel spus – de format personalitatea. Cu atât mai mult că societatea actuală are nevoie de personalități, care nu numai ar putea să asimileze cunoștințe, să-și formeze anumite priceperi, deprinderi, ci și să poată folosi aceste cunoștințe și capacități în vederea rezolvării diverselor probleme teoretice și practice ce apar în activitatea subiectului, prin elaborare de soluții originale, prin concretizarea lor într-un domeniu oarecare de activitate. Valoarea practică a jocului didactic constă în faptul că în procesul desfășurării lui elevul are posibilitatea să-și aplice cunoștințele, principiile și deprinderile formate în cadrul diferitor lecții. Jocul didactic constituie în acela și timp și un mijloc eficient de verificare al gradului de însușire a cunoștințelor.
3
I. DEZVOLTAREA INTERESULUI COGNITIV LA COPIII DE VÂRSTĂ ȘCOLARĂ MICĂ I.1 Opiniile savanților despre interesul cognitiv Problema interesului cognitiv este modernă în psihopedagogie. Interesul este un modul complicat, dar și cu o semnificație de studiere care are o mulțime de tratări: • interesul este apreciat ca o manifestare de activitate logică și emoțională – E.C.Strong, S.L.Rubinștein; • interesul e o structură compusă din necesitate – S.Boilex; • interesul este un proces emoțional-volitiv și intelectual, care sporește activismul conștiinței omului – L.A.Gordon. În așa fel, noțiunea de interes în psihopedagogie are o mul țime de semnificații. După A.V.Petrovski, interesul este o manifestare emoțională a trebuințelor cognitive ale omului – evidențiază obiectele trebuințelor cognitive și însemnătatea lor reală pentru scopurile date, iar în plan mai larg – pentru acea societate din care face parte [27]. V.V.Bogoslovski consideră că interesele oamenilor sunt extrem de variate, precum variată este activitatea umană. Interesele se deosebesc prin conținut sau orientare. În acest sens, putem evidenția interese materiale, sociale și spirituale [7, p.45]. Interesele materiale se pot manifesta în tendința spre comodități locative, articole gastronomice, îmbrăcăminte etc. Ele deseori obțin forme monstruoase de lăcomie, tendință spre lux. Interesele sociale includ interesul față de munca obștească, față de activitatea organizațională. Se întâlnesc mulți oameni, inclusiv elevi, care sunt pasionați de munca obștească și își consacră toate forțele. Bucuriile și necazurile lor sunt legate, în primul rând, de succesele sau insuccesele în activitatea obștească. Interesele spirituale caracterizează nivelul înalt de dezvoltare a personalității. Acestea sunt în primul rând interesele cognitive față de o disciplină oarecare – matematică, științe, educație muzică etc. 4
Ca fondator al teoriei problemei interesului precum și al aplicării parțiale în practică pe bună dreptate e numit pedagogul ceh Ian Amos Comenius (1592-1670). În renumita sa lucrare Marea Didactică scria: „Ce ocupație n-am începe, mai întâi de toate trebuie de trezit interesul la elevi, o dragoste serioasă față de ea, demonstrându-i în ce constă superioritatea ei față de altele, folosul, plăcerea ce o aduce” [20]. Comenius vedea realizarea acestei probleme în legătura strânsă dintre procesul de instruire și educație cu personalitatea învățătorului și susținerea autorității lui de către părinți în ochii copiilor. Observările psihologice duse de C. D. Ușinscki asupra legăturii dintre curiozitatea și setea de cunoaștere prezintă un anumit interes. El a observat că curiozitatea creează orientarea copilului în lumea înconjurătoare și, concentrânduși activitatea intelectuală spre domeniul interesat, trece în setea de cunoaștere. Însă, dacă curiozitatea nu realizează dorințele copilului, nu-l ajută în rezolvarea întrebărilor apărute, atunci ea produce pustiire sufletească, poate să lase omul fără o îndeletnicire serioasă. Creșterea curiozității în setea de cunoaștere, după Ușinski, decurge pe baza înțelegerii de către copil a legăturii interne a fenomenelor studiate, de aceea se cere ca învățătorul să descopere aceste legături, deoarece ele pot să-l concentreze pe copil și pot să facă procesul de instruire captivant [31, p.134]. După părerea lui C.Ușinski un loc deosebit în formarea interesului îi aparține școlii primare. Materialul ilustrativ, legat de obiectele reale cunoscute copiilor, sunt valori prețioase ale instruirii primare. A deschide în fața copilului noi și noi laturi ale obiectului, a le stimula interesul – aceasta-i sarcina principală a școlii primare. Îndeplinirea acestei sarcini necesită din partea învățătorului un arsenal de mijloace de atragere: material didactic ilustrativ, jocuri, întreceri, competiții etc. Dar, în același timp, principalul e să ne bazăm pe gândirea independentă a elevului, adică interesul către învățătură să depindă de un gând serios. Alt pedagog care a tratat problema interesului este Jean-Jacques Rousseau. În renumitul său roman Emil sau Despre educație el descrie interesul ca pe unul dintre principalele mecanisme, ce-l ajută pe cel ce învață să progreseze în studiere. 5
Adresându-se către pedagogi cu chemarea de „a nu stinge imaginația copilului”, el ne sfătuiește să studiem cât mai adânc interesele copilului. În teoria dezvoltării interesului un mare rol îi aparține învățăturii lui L.N.Tolstoi. Sistemul prelucrat de el se evidenția prin originalitate, profunzime, el leagă nemijlocit interesul de idealurile umane. Ca pedagog, Tolstoi pune pe primul plan personalitatea omului și este categoric împotriva a tot ce transformă personalitatea în jucăria unei păreri străine, e împotriva politicii de educa ție autoritară. Pe Tolstoi, mai întâi de toate, îl interesa personalitatea omului, trăsăturile lui morale și locul lui pe Pământ, îl interesa formarea personalită ții creative, dar nu numai formarea unor trăsături de caracter. Dacă un învățător vede sarcina sa numai în faptul de a-l învăța pe copil să rezolve probleme, altul o vede doar în faptul de a-l învă ța să scrie caligrafic, iar al treilea – în a ajuta copilul să folosească date, cifre, citate fără să intre în sens, al patrulea învățător vede scopul său în sistemul general al educației, atunci în scurt timp școala, familia și societatea vor culege fructele amare ale acestei neglijențe. Iată de ce, apreciind teoria interesului prelucrată de L.N.Tolstoi în plan metodic și pedagogic, trebuie să ținem minte că principalul obiect al experimentului pedagogic al lui Tolstoi constă în faptul ca să arate în ce condiții se poate de înfăptuit într-o școală obișnuită de la sat nu numai asimilarea trainică a cunoștințelor, ci și dezvoltarea multilaterală a intereselor cognitive și morale, manifestarea tuturor posibilităților creatoare ale personalității copilului. El afirma că numai libertatea dezvăluie ceea ce-i firesc. În instruirea lipsită de libertate nu poate fi vorba de apariția intereselor copiilor, deoarece elevii înva ță bine când învață cu plăcere. Literatura pedagogică contemporană, de asemenea, pune un mare accent pe tot ce ține de personalitate, individualitate. Radioul, televiziunea, ziarele, computerele sunt noi izvoare de stimulare a curiozității și celor mai adânci interese cognitive ale elevilor contemporani, despre care nici nu puteau să viseze pedagogii clasici. Acest fapt schimbă multe din închipuirile tradiționale despre locul și rolul 6
interesului în activitatea educațională. În epoca noastră este destul de complicat de urmărit dinamica interesului în dependență de vârstă. Cercetările duse de Ed Claparede [9] în acest domeniu au arătat că la elevii care vin în clasa întâi interesul pentru școală e legat de schimbările ce au loc în activitatea lor. Nu putem spune că, oarecum, copiii de șapte ani din ziua de azi sunt ca și acei copii de șapte ani cu cincisprezece ani în urmă. Într-o măsură anume sunt mai informați, dar, totodată, rămân aceiași: comunicabili, maleabili la privirea blândă a învățătorului etc. Și la acest moment o sarcină importantă a școlii este de a le stimula acestor copii interesul pentru școală, învă țătură, a menține tot timpul o atmosferă binevoitoare pentru dezvoltarea individuală a fiecărui copil. O atenție deosebită în descrierea acestui prim pas a acordat-o pedagogul E. Dimitriu. Analizând publicațiile și discursurile lui, putem determina bazele psihopedagogice pe care se sprijină experimentul său [14]: • a întări la fiecare copil credința în puterile proprii, dorința de a învăța; • a dezvolta sentimentul de demnitate; • a contribui la dezvoltarea puterii creative a copilului nu atât prin recomandări speciale, cât prin crearea condițiilor de activitate liberă; • a crea relații deosebite dintre învățător și elev; • a găsi mijloace de epuizare a energiei copilului la lecție și la recrea ție, fără a apela la diverse cerințe formale. Pentru a ajunge la realizarea acestor cerințe e nevoie de o organizare specială a activității de învățare. E nevoie, în primul rând, de înnoirea procedeelor de instruire. În instruirea experimentală de laborator s-au evidențiat următoarele procedee [14]: • „greșeli” speciale comise de învățător; • „operații” asupra „cuvintelor bolnave”; • probleme de dezvoltare a atenției, memoriei, gândirii; • probleme de comparare; 7
• compuneri neterminate; • alcătuirea poveștilor etc. La baza tuturor acestor procedee se află acțiunile copilului – cu figuri, cuvinte, obiecte, cifre. Ocupațiile sunt variate, uneori neașteptate pentru copii. În așa condiții se dezvoltă interesul, deoarece la copii nu se epuizează tendințele creative de a avea diferite ocupații. Astfel, chiar la începutul vârstei școlare are loc formarea interesului cognitiv și nu a interesului către accesoriile școlii. I.2 Apariția și dezvoltarea interesului cognitiv la elevii claselor primare Participarea activă a elevului la lecție, activitatea lui intelectuală intensă sunt atât condiții, cât și urmări ale formării interesului pentru învățătură. Dorința de a pătrunde noul, priceperea de a-și expune părerea, de a-și apăra opinia – aceste calități sunt foarte importante în educarea personalității școlarului mic și la educarea acestor calități contribuie foarte mult învățătorul, care are o atitudine binevoitoare față de elev, are încredere în aptitudinile creatoare ale discipolilor. Cu multă atenție, învățătorul trebuie să asculte toate întrebările elevului, îndoielile lui, în care se poate întrezări curiozitatea, tendința de a pătrunde în esența fenomenelor. În acel caz, când învățătorul ocupă doar poziția de instructor aspru și consideră ascultarea diferitor întrebări ale elevilor drept pierdere de timp, i se pare că aceasta este o deviere de la ideea esențială a lecției, astfel multe trăsături ale personalității elevilor rămân inhibate în afara câmpului de înrâurire a pedagogului, activismul elevilor frânează, uneori chiar se sufocă. A.S.Macarenco [23, p.57] considera că formarea particularităților principale ale personalității copilului se termină către vârsta de cinci ani. Dacă ne-am orienta către experiența pedagogică, atunci mulți învățători la clasele primare susțin că în clasa întâi vin copii cu diverse niveluri de dezvoltare a interesului cognitiv. Deci putem concluziona, afirmând că formarea interesului cognitiv începe înainte de școală – în familie, în grădiniță. În copilărie un mare rol îl joacă imitarea celor vârstnici. Dacă cei maturi mult citesc, discută, își expun părerea, dacă e evident că 8
viața intelectuală este o fericire, atunci și copilul din această familie se va „molipsi” de această „boală”. Deci, la mulți copii interesul pentru școală și învățătură apare încă în perioada preșcolară. Ei așteaptă cu mare nerăbdare momentul când vor veni la școală, cân vor începe a citi, a scrie. Este important ca îndată ce copilul a fost încadrat în contingentul de elevi să-i oferim ocupații noi, să-l implicăm în noi tipuri de muncă. În caz contrar, interesul pentru școală poate să scadă, dacă timp de câteva zile el nu va afla nimic nou, suplimentar la cele știute de el la grădiniță, în familie. Este necesar să-i menținem interesul pentru noutate, să-l motivăm mereu să progreseze. Senzația permanentă a noului fortifică interesul cognitiv. Pentru a contribui la activizarea elevilor e necesar și foarte important de stabilit în ce măsură e captivat el de procesul de cunoaștere a noului, mai ales, în primele etape ale învățăturii, când încă interesul cognitiv autentic nu este format. O importanță mare în menținera interesului o are selectarea materialului captivant pentru copii după conținut [29]. Totodată, în activitatea de cunoa ștere copiii trebuie să ia cunoștință și cu materia ce prezintă interes pentru el, dar care este obligatorie în sistemul de învățământ. Atunci învățătorul trebuie să formeze interesul, făcând legătura dintre acest material cu cel cunoscut discipolilor, ceea ce va conduce la înțelegerea profundă a importanței acestui tip de cunoștințe. În activitatea practică, o semnificație aparte o are educarea la elevi a interesului față de însuși procesul de înfruntare a greutăților ce apar în timpul asimilării noilor cunoștințe. Acest tip de interes apare la elevi când învățătorul ridică permanent gradul de independență în realizarea sarcinilor și îl învață pe copil să aplice procedee ce duc la rezolvarea cu succes a anumitor sarcini. Drept bază a instruirii formative se consideră nivelul înalt de dificultate și tempoul rapid de asimilare a materiei de studiu. Aici este vorba despre anumite dificultă ți care lar ridica pe copil la o treaptă mai înaltă de în țelegere și generalizare. Ridicarea nivelului dificultăților poate consta din utilizarea de către învățător a sarcinilor cu o mai mare doză de independență. Timpul încetinit de studiere a materiei, cu multe 9
repetări a unuia și aceluiași lucru, conduce la scăderea activismului și la pierderea interesului. Disciplinele de studiu dau posibilitate de a dezvolta curiozitatea elevilor. Pe școlarii mici îi interesează nu numai fenomenele, dar și cauzele ce duc la apari ția lor. Deci, învățătorul trebuie să organizeze lecția în așa mod, ca elevii în timpul discuțiilor să găsească singuri răspunsul. Când învățătorul creează condiții favorabile pentru ca elevii să judeca asupra unei fapte, să caute independent răspuns la întrebările survenite, să-și apere punctul de vedere în discu țiile cu colegii, atunci atmosfera din cadrul lecției contribuie la dezvoltarea unor calită ți personale precum ar fi critica, curiozitatea. Cu atât mai mult cu cât, după natura sa, școlarul mic e foarte curios. Nu există niciun copil pe care nu l-ar interesa vulcanii, mașinile, tigrii, corăbiile, planetele etc. Copiii nu mai așteaptă să afle despre ele de la învățători. Ei caută singuri. Atunci apare întrebarea – De unde ia naștere indiferența față de învățătură? Acest fapt poate fi explicat prin necorespunderea nivelului de predare cu dezvoltarea generală a copilului. Copiii se plictisesc de schematismul plictisitor, de lecții uniforme, desfășurate după unul și același șablon. Procedeul de educare la elevi a interesului constă în provocarea activismului, a atitudinii față de disciplină. Învățătorul trebuie să aibă o atitudine foarte serioasă față de afirmațiile și întrebările elevului. El poate să-i stimuleze pe elevi să adreseze întrebări la temă, să nu se grăbească în răspunsuri, să le dea posibilitate ca singuri să găsească răspunsuri, iar el doar să-i ghideze, să le orienteze gândurile. Un impact special în trezirea interesului o are aprecierea lucrului efectuat de către elevi. Dacă manifestarea străduinței este încurajată, stimulată de învă țător, atunci activismul crește. Însă dacă învățătorul i-a provocat elevului sentimentul de nedreptate, atunci străduința slăbește sau chiar dispare. Tot așa e și în cazul când, printr-o observație nereușită, spusă din neatenție, învățătorul „omoară” în elev credința în puterile sale. Conținutul materiei de cunoaștere, procedeele de organizare a procesului de cunoaștere, metodele de dirijare a procesului sunt acele repere, pe care se 10
constituie toată activitatea educativă la lecție. Orice lucru organizat va fi înfăptuit pe calea formării la elevi a interesului. Numai în așa condiții elevii înva ță să îndeplinească acele cerințe fără de care lecția este inadmisibilă: la timp să se așeze în bancă, să asculte atent, să aibă toate cele necesare pentru lecție, să îndeplinească repede și cu străduință toate sarcinile expuse de învățător [23]. În cazul când învățătorul consideră că menținerea disciplinei la lecție este imperioasă, se observă că cea mai mare parte din timpul lecției se cheltuie pentru diferite procedee de liniștire, replici, porunci. Multitudinea acestor „ordine” conduce la faptul că și conștiința copilului se supune disciplinei. Și, dimpotrivă, abilitatea învățătorului de a trezi la copii interesul pentru con ținutul materiei de studiu, tendința activă de însușire a noilor cunoștințe, capacități fac să fie de prisos diferiți stimuli speciali de menținere a disciplinei la lecție. Diversele forme de organizare în lucrul de cunoaștere permit lărgirea orizontului de cunoaștere al elevilor. De asemenea, acestea contribuie la dezvoltarea generală a copiilor. Aici ne putem referi la jocurile didactice, la diferite exerciții, lucrări practice, excursii, la vizionarea filmelor și diafilmelor, la crearea situațiilor de problemă. Aceste forme permit organizarea sistematică a lucrului de consolidare și aplicare a cunoștințelor. Jocul didactic dă posibilitatea de a organiza repetarea materiei de studiu sub diverse forme interesante. Prin intermediul jocului ei învață să aplice cuno știn țele în situații noi. Această formă de lucru menține interesul pentru învățătură, îl dezvoltă, în același timp. Trebuie de avut în vedere faptul că jocul nu întotdeauna dă rezultate imediate. Dacă e un joc-întrecere, apoi se poate de observat că la început chiar și elevii care îndeplinesc, de obicei, rapid sarcinile, pot să comită greșeli, deoarece condițiile jocului solicită o viteză mărită a gândirii, aten ției, e nevoie de o încordare emoțională îndelungată. Aceasta e ceva nou pentru elevi, ei trebuie să se includă în joc și numai după aceasta vor rezolva sarcina propusă. Învățătorul va include în structura lecției nu numai jocuri ce contribuie nemijlocit la îndeplinirea sarcinii didactice, ci și jocuri ce sunt orientate spre dezvoltarea unor procese psihice de cunoaștere: atenția, memoria, gândirea etc 11
[30, p.76]. Jocul îl face pe fiecare să trăiască emoția, să simtă nelini ște, bucurie în urma îndeplinirii corecte a unei sarcini, să-i încolțească dorința de a- și încerca din nou puterile. El îi atrage chiar și pe cei mai pasivi elevi și poate fi numit ca o metodă a bucuriei copilărești în educarea atitudinii pozitive față de învățătură. Dacă învățătorul utilizează rar jocul, el nu numai că le sărăcește viața copiilor, dar și pierde un important mijloc de educație. I.3 Funcțiile și dirijarea jocurilor didactice „Jocul este însăși viața” Eduard Claparede În procesul de instruire, jocul se utilizează ca mijloc de stimulare a interesului față de învățătură. El contribuie la intensificarea activității de învățare a elevilor, menite să rezolve anumite sarcini instructive. Deși jocul didactic este un mijloc de instruire a copilului, aceasta nu înseamnă că elementele distractive trebuie să lipsească cu desăvârșire. În fiecare joc didactic trebuie să se îmbine armonios elementul instructiv și exercițiul cu element distractiv. Școala primară este veriga de bază a instruirii și educației copilului. Anume în școala primară se pun fundamentele educației moral-intelectuale a omului, se formează atitudinea față de școală, interesul pentru învățătură. Se afirmă că în viața omului nu există o altă perioadă care ar însemna atât de mult din punctul de vedere al asimilării cunoștințelor despre lumea înconjurătoare, al principiilor fundamentale de formare a ei. Este necesar de menționat că importanța jocului în procesul instruirii a fost menționată întotdeauna de către diverși pedagogi, psihologi, sociologi, arătând esența și prioritățile jocului didactic în cadrul activității instructiv-educative. Jocul este principala formă de activitate a copilului [8]. Chiar și cele mai simple dintre ele necesită din partea copilului o încadrare mintală și fizică. Jocul provoacă bucurie copilului. El se joacă pentru că îi este interesant. Aceasta înseamnă că el trăiește emoții pozitive. De aceea, prin joc e mai ușor să-l educi și să-l familiarizezi pe copil cu unele noțiuni și cunoștințe noi. Anume în joc se 12
pronunță dorința copilului de a cunoaște lumea înconjurătoare. În cadrul jocului copilul reproduce situații reale din viață. Sub ghidarea reușită a învățătorului în cadrul jocului didactic se dezvoltă calitățile psihice precum: spiritul de observație, memoria, fantezia, concentrarea atenției, gândirea logică și altele [21]. În cadrul jocului didactic elevii obțin cunoștințe, își dezvoltă capacitățile de a însuși. Ei învață să judece de sine stătător, încep să înțeleagă dependența dintre obiectele și fenomenele naturii. Jocul didactic este o metodă eficientă de stimulare și dezvoltare a motiva ției superioare din partea elevului, exprimată prin interesul său nemijlocit față de sarcinile ce le are de îndeplinit sau dorința de a cunoaște satisfacțiile pe care le are în urma eforturilor depuse. Jocurile didactice acționează favorabil și asupra elevilor cu rezultate slabe la învățătură, sporindu-le performanțele și încrederea în capacitățile lor, siguranța și promptitudinea în răspunsuri, deblocând astfel potențialul creator al acestora. Jocul constituie una dintre căile principale ale procesului activ și creator de cunoa ștere a vieții. Fiind organizat cu pricepere, jocul devine nu numai o ocupație distractivă, ci și o activitate care contribuie la dezvoltarea generală a copiilor. În școala primară jocul capătă o altă formă și un alt conținut, precum și alte funcții. Psihologul V.V Bondarevski menționează: Trebuie să remarcăm o funcție psihologică nouă a jocului: el devine pentru copil un instrument de organizare a muncii sale de studiere [33, p.78]. Dificultățile întâlnite de către copil în procesul instruirii și educației pot fi facilitate practicând jocul. Fiecare formă de joc își are locul respectiv în cadrul lecției. Din această afirmație rezultă necesitatea unei imagini clare a diferitor forme de joc. Cunoscând varietatea și diversitatea formelor de joc, învățătorul va găsi modalitățile de implicare în cooperarea științifico-metodică. Prin alegerea jocului vom remarca abilitatea învățătorului de a alege anume acel joc, care ar contribui cel mai efectiv la realizarea plenară a scopurilor instructive și educative. Aceasta înseamnă că pedagogul trebuie să aleagă jocurile în corespundere cu conținutul curricular, nu să realizeze pur și simplu jocurile pe care le cunoaște. 13
La alegerea jocului se va ține cont de vârsta copiilor. Același joc poate fi interesant pentru elevii din clasa întâi și deloc nu va fi pentru elevii din clasa a IVa. Aici se va ține cont de interesele și doleanțele copiilor. Trebuie să fie luate în considerație și particularitățile individuale ale elevilor, ei fiind diferiți atât după nivelul de pregătire, cât și după caracter. Într-o clasă pot fi elevi cu diverse niveluri de cunoștințe și aptitudini intelectuale și o parte din ei pot fi insuficient pregătiți pentru activitatea de joc. Jocul didactic este foarte eficient în procesul de explicare a materiei noi. El servește drept o relaxare în timpul lecțiilor. Pledând pentru joc, învă țătorul trebuie să cunoască conținutul lui, pentru a-l putea acorda cu problemele lecției, cu conținutul materiei de studiu. „Înscriind” jocul în structura lecției, el stabilește durata lui. Pentru dirijarea jocului didactic o mare importanță îl are materialul didactic. În utilaj va trebui să fie incluse diferite ilustra ții, materiale naturale, rechizite de joacă etc. Utilajul didactic constituie un factor important, dar nu obligatoriu pentru fiecare joc. Învățătorul familiarizează elevii cu materialele didactice înainte de joc. Se demonstrează obiectele și se explică rolul lor și modul de întrebuințare în cadrul jocului. Utilajul trebuie să corespundă conținutului jocului, problemelor și obiectivelor și, în același timp, să fie subordonat principiului general al didacticii – ilustrativitatea. Interesul elevilor pentru activitatea de învățare crește dacă ea este inclusă într-un mediu de joc, care este creat de învățător până la începerea jocului și pe care l-au numit convențional situație premergătoare jocului. Crearea unui fon emoțional, descrierea accesibilă a conținutului jocului, trezirea dorinței fiecărui elev de a participa la joc generează interesarea personală a copiilor, activismul, tendința de a acționa și trăi emoționant toate manifestările fără de care jocul este imposibil. Importantă este abilitatea învățătorului de a începe jocul. Chiar din start, interesul elevilor față de joc este determinat de iscusința cu care se trece de la situația premergătoare jocului la situația de joc. Rolul principal în crearea situa ției de joc îi revine, bineînțeles, învățătorului. De la începutul și până la sfâr șitul 14
jocului el trebuie să supravegheze ca jocul să nu se transforme în exerciții de învățare. Se va urmări cu atenție comportamentul copiilor în timpul jocului – activismul lor, manifestarea interesului față de sarcina propusă. Organizarea corectă a jocului didactic devine în mâinile învățătorului un mijloc eficient de educație morală. În procesul jocului didactic, adeseori se întâmplă ca buna dispoziție de joc a elevilor să se transforme în haos. În aceste cazuri învă țătorul va face observațiile în mod tacticos, fără a micșora dispoziția de joc. Pentru aceasta, trebuie să fie prevăzute intervenții disciplinare în regulile de joc. La explicarea regulilor se va ține cont și de faptul că printre copii predomină excitarea emoțională ridicată. Neînțelegerea conținutului regulilor poate genera un conflict între jucători. Un joc bun trebuie să genereze o ascensiune emoțională. Elevul trebuie să simtă bucurie atunci când respectă regulile. Ca urmare, se va bucura de rezultatul jocului. Aceasta înseamnă că starea de joc a elevului presupune realizarea într-o formă distractivă a tuturor componentelor jocului didactic, astfel soluționându-se sarcinile educative. Printre elevi activitatea de joc este conștientizată și orientată spre obținerea rezultatului. Participând la un joc didactic, elevul este captivat mai puțin de aspectul procesual și de subiectul activității. El începe să se conducă de interese, tinde să obțină cunoștințe și priceperi noi. După terminarea jocului învățătorul îl analizează și îl estimează împreună cu elevii. La estimarea jocului se va atrage atenție acestor două momente: cum și-a îndeplinit jocul func țiile didactice și cum s-au comportat elevii în timpul jocului, cum au ac ționat, cât de bine au respectat regulile de joc. Nu fiecare joc necesită estimare, deoarece uneori estimarea se conține în chiar rezultatul lui. Dacă sunt soluționate problemele prevăzute de joc, elevii sunt mulțumiți, iar aceasta și presupune, de fapt, estimarea jocului. Acest lucru trebuie să-l constate și să-l anunțe învățătorul. Abordând problema jocurilor didactice din punct de vedere psihologic, considerăm că ele pot servi educației creativității la nivelul claselor primare, în funcție de capacitățile de selecție, structurale și creative ale învățătorului. Jocurile 15
angajează întreaga personalitate a elevului, constituind adevărate mijloace de evidențiere a capacităților creatoare, dar și metode de stimulare a potențialului creativ. Atât jocul, cât și munca propriu-zisă implică efort fizic și intelectual. Fără acest efort jocul devine pasiv, nu poate mobiliza forțele fizice și psihice ale copilului, dar nici munca nu oferă randament, dacă este lipsită de efortul fizic și cel intelectual. O importanță îi revine coloritului emotiv-pozitiv, propriu unui joc reușit. Jocul și munca produc, în egală măsură, plăcere. Prin joc elevul învață cu satisfacție, devine interesat de activitatea ce se desfășoară; cei timizi devin cu timpul mai sociabili, mai activi, mai curajo și și obțin mai multă încredere în capacitățile lor, mai multă siguranță și rapiditate în răspunsuri. Datorită conținutului și modului de desfășurare, jocurile didactice sunt mijloace eficiente de activizare a întregului colectiv al clasei. Ele dezvoltă spiritul de echipă, formează unele deprinderi practice elementare și de muncă organizată. În clasele primare jocul didactic trebuie să fie prezent la fiecare lec ție. Mai ales, în clasele I și II jocul didactic poate fi utilizat pentru a forma elevului o pronunție corectă, pentru a-i îmbogăți și dezvolta vocabularul, a dezvolta vorbirea corectă, dragostea pentru lectură, a-l orienta în lumea cărții, pentru formarea reprezentărilor matematice de număr și calcul etc. 1.4. Clasificarea jocurilor didactice Pentru elev aproape orice activitate este un joc. Jocul este munca, este binele, este datoria, este idealul vieţii. Jocul este singura atmosferă în care fiinţa sa psihologică poate să respire şi, în consecinţă, poate să acţioneze, tocmai prin joc el ghiceşte şi anticipează conduitele superioare, considera Ed.Claparede [9]. Fr. Schiller scria: „Omul nu este întreg, decât atunci când se joacă”. Analiza psihologică pe care A.N.Leontiev o face jocului oferă înţelegerea esenţei jocului didactic [28, pag. 45].
16
Pentru perioada şcolară mică, jocul este o apreciere ca formă principală de activitate, cu note specifice. În concepţia lui A.N.Leontiev, jocul se naşte din necesitatea obiectivă a cunoaşterii şi din următoarele trebuinţe: • trebuinţa de mişcare şi acţiune, exemplu: • trebuinţa de asimilare a realului în sine; • trebuinţa de valorificare a propriei persoane; • trebuinţa de a se identifica cu adultul şi a se compara cu el [21, p. 45]. A.N.Leontiev a prezentat jocul ca activitate principală, la baza căreia trebuinţa de asimilare ocupa primul loc. Conştientizând sarcinile jocului, să facă ca activitatea de joc să urmărească un anumit rezultat, fără să fie schimbat motivul jocului. Savantul menționa marea valoare psihologică a acestor forme de joc: • Jocurile cu sarcini au un mare rol în procesul structurării personalităţii elevului. • Jocul cu sarcini înseamnă o cale de autoeducaţie a propriului comportament dirijat de elev în raport cu obligaţiile jocului. • Jocul cu sarcini reprezintă momentul apariţiei posibilităţii de autoapreciere a propriilor priceperi, abilități, succese, comparativ cu ale altora [21, p. 48]. Prin aceste forme de joc, activitatea îndeplineşte cel mai bine funcţia de socializare. Datorită faptului că elevul acumulează o cantitate mare de cunoştinţe, de impresii, îşi cultivă sentimentele şi interesele, îşi structurează operaţiile şi acţiunile fără a resimţi efortul, învăţarea prin intermediul jocului se realizează în mod economic şi eficient. Pentru acest motiv, astăzi, în teoria pedagogică modernă, jocul este considerat ca modalitate de asimilare a realului. Jucându-se, elevul reuşeşte să asimileze realităţile intelectuale. Jocul este practica dezvoltării, afirma D.B.Elkonin [13, p. 58].
17
Jocul stimulează funcţiile intelectuale. În joc elevul transpune realitatea obiectivă, realitatea socială, transfigurează obiectele, fenomenele, relaţiile, capacitatea de simbolizare, de abstractizare, solicitare, ş.a. Există jocuri cu reguli şi fără reguli. Jocurile cu reguli au un conţinut elaborat din timp şi o anumită succesiune stabilită a acţiunilor. Elevilor li se anunță sarcini, soluţionarea cărora este legată de îndeplinirea regulilor obligatorii pentru toţi jucătorii. Jocurile cu reguli, la rândul lor, se împart în două grupuri [20]: Dinamice, care sunt legate de îndeplinirea anumitor mişcări de către elevi; Didactice, care le ajută elevilor să soluţioneze sarcini cu caracter intelectual (a ghici o ghicitoare, a alege imagini după anumite criterii). În cadrul jocurilor didactice elevilor li se dau exerciţii consecutive pentru dezvoltarea armonioasă, intelectuală şi instruirea lor. Marea varietate a jocurilor didactice practicate în şcoală a impus necesitatea clasificării lor. Există mai multe criterii de clasificare a jocurilor didactice: I. După scopul educaţional urmărit: a) jocuri de mişcare (jocuri motrice) - care urmăresc dezvoltarea calităţilor, priceperilor şi deprindelor motrice; b) jocuri ce vizează dezvoltarea psihică - acestea se pot clasifica în: 1. jocuri senzoriale ce vizează, în esență, dezvoltarea sensibilităţii. Se pot organiza jocuri diferite pentru: • dezvoltarea sensibilităţii auditive; • dezvoltarea sensibilităţii tactile și chinestezice; • dezvoltarea sensibilităţii vizuale; 18
• dezvoltarea sensibilităţii gustativ-olfactive. 2. jocuri intelectuale care, la rândul lor, se pot diferenţia în: • jocuri vizând precizarea, îmbogăţirea cunoştinţelor (jocuri cognitive); • jocuri de dezvoltare a capacităţii de comunicare orală sau scrisă; • jocuri de exersare a pronunţiei corecte; • jocuri de atenţie şi orientare spaţială; • jocuri de dezvoltare a memoriei; • jocuri de dezvoltare a gândirii; • jocuri de dezvoltare a perspicacităţii; • jocuri pentru dezvoltarea imaginaţiei și creativităţii; • jocuri pentru stimularea inhibiţiei voluntare şi a capacităţii de autocontrol; • jocuri de expresie afectivă. II. După obiective: • senzoriale; • de observare; • de dezvoltare a limbajului; • de stimulare a cunoaşterii interactive. III. După sarcina didactică urmărită cu prioritate, jocurile didactice se împart în: • jocuri pentru fixarea şi sistematizarea cunoştinţelor; 19
• jocuri de verificare şi evaluare a cunoştinţelor, priceperilor şi deprinderilor; • jocuri de transmitere şi însuşire de noi cunoştinţe, care se folosesc numai în cauzele deosebite. IV. După conţinut, jocurile didactice se pot grupa în: • jocuri didactice pentru cunoaşterea mediului înconjurător; • jocuri didactice pentru educarea limbajului - ce pot fi jocuri fonetice, lexical-semantice, gramaticale; • jocuri didactice cu conţinut matematic, jocuri logico-matematice; • jocuri pentru însuşirea unor norme de comportament civilizat, formarea unor deprinderi şi obişnuinţe de conduită morală. V. După regulile instituite: • reguli transmise prin tradiţie; • spontane; • protocolare. VI. După prezenţa sau absenţa materialului didactic, deosebim: •
jocuri cu material didactic natural sau confecţionat: jucării, jocuri de masă, imagini, diafilme, obiecte personale, materiale şi obiecte din natură;
• jocuri fără material didactic. VII. După locul pe care-l ocupă în activitate, jocurile didactice pot fi: • jocuri organizate ca activitate independentă; 20
• jocuri integrate în activitate, ca momente ale acesteia sau în completarea ei. Clasificarea jocurilor didactice se poate face şi după alte criterii, cum ar fi în funcţie de conţinut şi materialul didactic. În dependenţă de aceste criterii, deosebim mai multe tipuri de jocuri didactice. VIII. După criteriul conţinutului, jocurile didactice pot fi grupate în următoarele trei categorii: • Jocuri didactice pentru cunoaşterea mediului înconjurător şi însuşirea limbii materne; • Jocuri didactice pentru numărat şi socotit; • Jocuri didactice muzicale. La baza acestui criteriu stă principiul dezvoltării proceselor psihice, dezvoltarea percepţiilor şi reprezentărilor de formă, mărime, culoare, spaţiu, timp; îmbogăţirea vocabularului; însuşirea sistemului fonetic al limbii materne (pronunţarea corectă a sunetelor); însuşirea structurii gramaticale a limbii; formarea reprezentărilor. Cel de-al IIlea criteriu se orientează spre materialul didactic folosit în jocuri, indiferent de natura conţinutului lor. După acest criteriu jocurile didactice se împart în două grupuri mari cu subdiviziunile respective: 1. Jocuri didactice cu material:
Jocuri cu material didactic (jucării didactice, jocuri de masă, etc.);
Jocuri cu material ajutător, diferite obiecte şi jucării (obiecte din natură şi obiecte de întrebuinţare zilnică);
Jocuri cu interpretarea unor poveşti şi lecturi, precum şi jocuri cu numărătoare, folosindu-se materialele corespunzătoare.
21
2. Jocuri didactice fără material sau orale, care se practică mai ales la vârsta de 6-9 ani. Din acestea fac parte ghicitorile, jocurile ce implică alcătuirea de propoziţii şi fraze, compunerea de poveşti. Jocul îmbracă forme variate de manifestare, între acestea existând determinări strânse, dialectice. Printre jocurile cu subiect trebuie să remarcăm jocurile-înscenări: demonstrarea înscenărilor nu prea mari cu ajutorul jucăriilor, unde în faţa copiilor se pune sarcina didactică: de a ghici din ce poveste este demonstrat episodul şi de a prelungi povestea; de a observa schimbările care au avut loc pe scenă. Multe jocuri didactice n-au subiect, ci constau numai în rezolvarea sarcinii. În aceste jocuri conţinutul se capătă prin reprezentările elevilor despre mediu, legate de sarcinile educaţiei. Uneori şi în jocurile fără subiect se include chipul, personajul, de exemplu, ghicitorile le ghiceşte un personaj din poveste. O însemnătate pedagogică au jocurile-ghicitori elaborate de A.I.Sorokina, care stimulează imaginaţia, dezvoltă gândirea logică şi vorbirea. Este important şi original sistemul jocurilor didactice elaborat de O.Decroli, unde intră jocuri pentru dezvoltarea senzorială, legate de înţelegerea timpului, jocuri gramaticale şi pentru dezvoltarea vorbirii. O.Decroli i-a atribuit jocului un rol important în procesul educaţional, afirmând că jocul este bucurie, când copilul se joacă el se înveseleşte. Vorbind despre jocurile didactice în sistemele pedagogice, voi menţiona şi pedagogii din Republica Moldova care au cercetat această problemă şi au elaborat o serie de jocuri la diferite compartimente. Unul din pedagogi este O.Decroli, care a alcătuit jocuri pentru dezvoltarea vorbirii. Aceste jocuri vizează evoluarea comportamentului verbal, fixează şi activează vocabularul elevului, consolidează pronunţia sunetelor dificile, iar altele solicită un efort intelectual. 22
Este foarte important şi lotul de jocuri verbale, elaborat de pedagogul autohton S.Cemortan, inclus în lucrarea Jocuri literare [8], care îi învaţă pe elevi să recite, să povestească, să deosebească unele specii şi genuri literare. Cu ajutorul acestor jocuri elevilor li se formează preferinţele deosebite faţă de carte, lectură, familiarizându-se cu creaţia celor mai de vază scriitori. I.5. Etapele jocului didactic. În practica şcolară, o parte din jocurile didactice sunt un mijloc de îmbogăţire a cunoştinţelor elevilor despre obiectele şi fenomenele înconjurătoare, iar altele au ca scop direct precizarea, sistematizarea şi verificarea cunoştinţelor. Fazele structurii jocului didactic sunt [20, p. 98]: 1. Problema jocului didactic - reprezintă o situaţie care are un scop cognitiv, divizat în sarcini intermediare de realizare pe parcursul întregului proces instructiv. În aceste situaţii elevul este pus în condiţia de a obţine cunoştinţe, de a găsi metode pentru a acţiona şi de a lua atitudini faţă de problema studiată. 2. Regulile jocului didactic - reprezintă nişte condiţii care asigură soluţionarea sarcinii didactice şi determină caracterul activităţii cognitive a elevului. 3. Motivaţia - vizează motivele de activitate cognitivă a elevului. 4. Procesele de joc - presupun modalităţile de soluţionare a sarcinii didactice printr-un grup de acţiuni ce au scopuri comune - cel organizaţional şi cel cognitiv. 5. Conţinutul jocurilor didactice - este un sistem de cunoştinţe în domeniul unui obiect de studiu. 6. Componenţa rezultativă - conţine soluţionarea problemei cognitive. Jocul trebuie privit integral, fiind determinat locul şi rolul fiecărui component aparte. La baza componentelor jocului didactic stă logica dirijării şi dinamismului acţiunii pedagogice. Din acest punct de vedere a fost formulată următoarea structură a jocului didactic [3, p. 99]: 23
• situaţia premergătoare a jocului; •
situaţia de joc;
• problema instructivă şi cea de joc; • reguli de joc şi care nu ţin de joc; • acţiuni de joc şi care nu ţin de joc; •
afectivitatea jocului;
•
rezultatul instructiv-educativ şi rezultatul jocului.
Învăţătorul trebuie să pregătească moral elevii, adică să creeze condiţiile pentru a dezvolta jocul, să le creeze o dispoziţie emoţională pozitivă, să-i captiveze. Această etapă reprezintă momentul în cadrul căruia elevilor li se anun ță condiţiile şi scopurile jocului. Ea include formularea precisă a problemei într-o formă atractivă, folosind mijloace verbale şi non-verbale de comunicare: explicaţia emoţională, mimica, gesturile, intonaţia, vocea, ritmul vorbiri,i care vor fi folosite pentru activităţile de gândire şi imaginaţie, a eforturilor volitive şi a motivaţiei cognitive: interesul, dorinţa de a participa la joc. În această situaţie, trebuie să se folosească procedee de joc precum: numărători, cântece, ghicitori, trageri la sorţi ş.a., configurându-se, astfel, situaţia de joc a copiilor. Situaţia de joc se creează cu ajutorul mijloacelor pedagogice. Pedagogul utilizează ghicitori, surprize, competiţii, etc. Situaţiile de joc sunt create de pedagog. În situaţiile de joc elevii demonstrează maximum de inventivitate, se străduie să fie activi şi îndrăzneţi. Situaţia de joc reprezintă o anumită amplasare a învăţătorului şi a elevului în câmpul de joc, în spaţiul de joc, în relaţiile dintre componentele jocului şi persoanele participante. Pentru realizarea jocului didactic mai sunt necesare şi condiţii, atât obiective, cât şi subiective. Cele subiective se creează artificial de către pedagog, iar cele obiective apar în procesul de soluţionare a problemei puse în faţa lor. În cadrul fiecărui joc didactic se formulează o problemă concretă. Problema este o componentă a jocului didactic. Cuburile, lotoul, mozaicul, figurile 24
geometrice, alte obiecte de joc, precum şi cuvintele, expresiile matematice, operele culturale create de om - toate acestea reprezintă materiale sociale. Când solicităm elevilor să efectueze anumite acţiuni în cadrul jocului (să ghicească, să intuiască, să răspundă, să construiască din figuri un anumit obiect, să formeze îmbinări de cuvinte, să dezlege cuvintele încrucişate ş.a.), noi, de fapt, îi îndemnăm să soluţioneze problema din joc. Totodată, pedagogul urmăreşte un scop educaţional: de a învăţa elevii să compare, să confrunte, să generalizeze, să memorizeze. Soluţionarea acestei probleme nu este sesizată de către jucători, deoarece ea reprezintă o acţiune intelectuală. Anume regulile orientează jocul în direcţia necesară, îmbină problemele didactice cu cele de joc, organizează comportarea şi relaţiile dintre copii. Fără nişte reguli stabilite, acţiunile de joc s-ar desfăşura haotic şi scopurile instructive ar putea rămâne nerealizate. Regulile determină comportamentul elevilor în cadrul jocului și asigură tuturor participanţilor condiţii egale. Pedagogul L.N. Leontiev consideră că: a cunoaşte regula înseamnă a fi stăpân pe comportamentul propriu, a învăţa să-l dirijezi, să-l subordonezi soluţionării unei probleme anumite [21, p. 78]. Jocurile cu reguli necesită crearea unei situaţii imaginare, îi interesează şi îi atrag pe elevi mai mult. Aceste jocuri sunt neobişnuite pentru ei, deoarece conţin elemente de fabulă, ceea ce-i intrigă pe parcursul întregului joc. Ele nu corespund unei situaţii reale, dar devin un factor regulator al acţiunilor elevilor. Acţionând în situaţia imaginară, elevul parcă şi-ar depăşi posibilităţile lui reale, devenind mai reţinut, mai volitiv, şi chiar mai îndrăzneţ. Întrând în rolul impus de situaţia imaginară, elevii se străduiesc să-l interpreteze, apelând la regulile jocului. Importanţa regulilor jocului didactic constă în faptul că elevul nu participă la stabilirea lor, ele sunt impuse de către pedagog. Anume acest factor apropie jocul didactic de procesul de învăţământ. Respectarea regulilor este dirijată şi controlată prin acţiunile jocului. 25
D. Mendjeriţkaia subliniază faptul că acţiunile constituie fundamentul jocului didactic, subiectul. Autoarea recomandă ca acţiunile jocului să fie însuşite de către elevi, deoarece numai cu această condiţie jocul obține un caracter instructiv. Cercetătoarea distinge două tipuri de acţiuni: acţiuni exterioare (a privi, a monta, a demonta ş.a.), acţiuni intelectuale (a observa, a compara, a-şi aduce aminte ş.a.). În primul caz este vorba despre acţiuni cu materiale sociale, iar în cel de-al doilea – despre acţiuni cu metode [24]. Acţiunile jocului se realizează prin manipularea jucăriilor, obiectelor, în procesul alegerii fişelor, alcătuirii ghicitorilor şi a răspunsurilor la ele, interpretării unui rol. În procesul alcătuirii şi gestionării jocului didactic învăţătorul trebuie să ştie că jocul nu este numai pentru distracţia elevilor, dar trebuie să fie subordonat acelor probleme educaţionale, care se soluţionează la lecţie, în structura căreia este inclus. Jocul trebuie să fie planificat din timp, să fie ales locul lecţiei, forma de organizare, realizarea, şi să fie pregătite materialele didactice necesare pentru joc. La valorificarea jocului didactic în procesul de învăţământ învăţătorul trebuie să respecte următoarele reguli [18, p. 153]: 1. Să cunoască perfect aspectele organizaţionale ale procesului de învăţământ. 2. Să cunoască profund obiectul pe care îl predă. 3. Să fie exigent, dar binevoitor. 4. Să iubească şi să stimuleze copiii. În dirijarea jocului învăţătorul trebuie să ştie că acţiunile diferă după caracterul şi forţa de influenţă asupra elevului: a dezlega ghicitori, competiţii, imitări, interpretări pe roluri, episoade, subiecte literare, căutări şi găsiri, concursuri. Cele mai importante cerinţe faţă de acţiunile de joc în organizarea şi realizarea jocului didactic sunt: • Acţiunile de joc trebuie să fie plănuite din timp, iar pe parcurs să fim gata pentru apariţia unor acţiuni spontane şi să le dirijăm. 26
• După formă, acţiunile de joc trebuie să fie desfăşurate, iar după conţinut să fie complet subordonate problemelor. • Acţiunile trebuie să corespundă vârstei şi numărului de jucători. • La explicarea acţiunilor trebuie să se respecte o anumită succesiune. • Să se folosească ilustrativitatea şi să fie practicată „mişcarea de probă” în procesul educaţiei. • Acţiunile trebuie să fie distractive, atractive şi interesante până la sfârșitul jocului. • Acţunile de joc trebuie să fie întreţinute permanent în componenţa situaţiilor de joc, astfel încât elevii să simtă că se joacă, dar nu învaţă. • Acţiunile de joc trebuie să trezească emoţii, interese, necesităţi corespunzătoare acestor acţiuni. Cerinţele expuse nu sunt obligatorii pentru fiecare acţiune de joc. Respectarea lor ţine de competenţa învăţătorului şi de situaţia concretă. La final, învăţătorul analizează şi evaluează jocul împreună cu elevii. În procesul evaluării jocului se va acorda atenţie următoarelor două aspecte: cum şi-a îndeplinit jocul funcţiile sale didactice şi educative şi cum s-au comportat elevii în timpul jocului, cum au acţionat, cât de bine au respectat regulile de joc. Totalizând, învăţătorul va ţine cont de următoarele: • Jocul trebuie să se termine pe un ton emoţional ridicat, pentru ca elevul să-și dorească revenirea la el. • Să fie acordată o atenţie deosebită acelor elevi care nu au obţinut un rezultat pozitiv la finalul jocului, nu au dat dovadă de sârguinţă și dorinţă de a se juca cu colegii, nu au putut reacţiona rapid la indicaţiile învăţătorului. • Învăţătorul trebuie să stimuleze dorinţa elevului, să-l încurajeze să se bucure şi să-și demonstreze emotivitatea nu numai prin succesul şi insuccesul particular, dar şi prin abilitatea de a împărtăşi bucuria colegului care a obţinut un succes, să manifeste dorinţa de a-l ajuta la greutăţi. 27
• Pedagogul urmează să înveţe elevii să aibă o atitudine corectă şi binevoitoare faţă de acei colegi, care au comis erori şi astfel le-au creat dificultăţi altor elevi. • Învăţătorul îi va încuraja pe copii nu numai în baza rezultatelor finale pozitive, dar şi pe parcursul jocului, stimulând astfel acţiunile lor ulterioare. În concluzie, constatăm că printr-o dirijare şi realizare corectă, jocul va genera o stare de bucurie elevilor, îi va motiva, va stabili relaţii amicale între ei. Elevii respectă regulile, execută anumite acţiuni nu de dragul unor consecinţe, ci datorită faptului că el vrea să se joace.
STIMULAREA INTERESULUI COGNITIV LA ELEVII CLASELOR PRIMARE PRIN JOCURI DIDACTICE
II.1 Dezvoltarea interesului cognitiv prin intermediul jocului didactic la lecțiile de Științe Disciplina Științe nu ar putea fi concepută fără excursii, pe parcursul cărora se utilizează diverse jocuri didactice care dezvoltă interesul cognitiv. Ca un fir roșu prin toate lecțiile de Științe trebuie să treacă problema ecologiei, ocrotirii 28
naturii, folosirea rațională a resurselor naturale [17]. Educarea dragostei de plaiul natal, de natură și atitudinea grijulie față de ele se realizează prin intermediul activităților extracurriculare. Acestea dezvoltă interesul la copii mai ales atunci, când sunt implicați în organizarea serbărilor, seratelor, matineelor pentru cei mici. I.
Jocul Date meteo
Scopul: evidențierea semnelor caracteristice anotimpului propus Dotarea: poezii, cântece, calendarul naturii, ghicitori etc. Caracteristica jocului Jocul are la bază observările asupra naturii. Elevii pregătesc din timp toate datele, orientându-se după datele indicate de termometrul amplasat la fereastra clasei, sau poate să propună și ceva suplimentar – ghicitori, poezii etc. Astfel, elevii se pregătesc să se familiarizeze nu numai cu lucruri cunoscute, dar și necunoscute, nestudiate încă la lecții. Ei pot memora sau citi poezii, întrunind următoarea condiție: în lucrare să se vorbească despre un obiect sau fenomen ce poate fi observat în natură în momentul dat. Desfăşurarea jocului: La etapa Evocare elevii prezintă diverse poezii, ghicitori despre semnele vremii. Fiecare citește, iar ceilalți apreciază corectitudinea celor enunțate. Dozare: 4 minute Exemplu „Un zarzăr mic în mijlocul grădinii Și-a răsfirat crenguțele ca spinii, De frică să nu-i cadă la picioare Din creștet vălul subțirel de floare” – G.Topârceanu Reflecții: Elevii au ascultat, apoi au spus că în curtea școlii zarzări mici nu-s. Un elev a menționat că un astfel de copac este în grădina vecinilor, lângă școală, iar în pauză au plecat cu toții și au văzut pomușorul, care, într-adevăr, înflorise pentru prima dată, ca și zarzărul din poezie.
29
Astfel, elevii așteptau și se pregăteau din timp de ziua când aveau misiunea de a face observări. Își pregăteau mai multe poezii, pentru ca nu cumva vreo deviere a timpului să-i găsească nepregătiți. Îndrumări: De asemenea, pot fi propuse diverse semne meteorologice populare. *Când înflorește salcâmul, nu mai bate bruma. *Când se lasă ceața la pământ, e semn de timp frumos. *Dacă rândunelele pleacă degrabă, se va răci văzduhul. *Vara ploioasă și toamna călduroasă – semn că iarna va fi lungă. *Dacă tună în septembrie, e zăpadă multă în februarie. *Pomii devreme își scutură frunza – an cu belșug. II.
Jocul didactic Metagrame
Scopul: obținerea cuvintelor prin diverse modificări de litere Dotarea: imagini despre plante, animale, poezii Caracteristica jocului Jocul are la bază obținerea mai multor lexeme din cuvântul ini țial. Se propune un cuvânt despe natură și trebuie de înlocuit câte o literă, ca să se obțină alte cuvinte. Desfăşurarea jocului Se desfăşoară la orice etapă a lecţiei. Se fixează timpul necesar și elevii trebuie să scrie cât mai multe cuvinte – denumiri de plante, animale etc., care să conțină două sunete (3,1) de a, e, i., apoi să se schimbe câte o literă pentru obținerea cuvintelor noi. Dozare: 6 minute Exemplu La tema Mișcarea aerului, la captarea atenției am utilizat următoarea ghicitoare: Cine șuieră în prag Și se tânguie-n hogeac? Cine norii peste sat I-a adus de a plouat? 30
Cred că știe tot pământul Că acesta este... (Vântul). Reflecții: Elevii au ghitit răspunsul. În baza cuvântului obținut s-a propus de înlocuit câte o literă pentru a obține alte cuvine. Exemplu: vântul-gândul, sau exemple de animale cu doi de „u”: ursul Îndrumări: Se pot propune diverse sarcini, în dependență de temă. •
Numiți plante în care să se folosească 3consoane, 2 vocale;
•
Numiți plante în care să se folosească câte 3 sunete de „a”, și 2 de „e”. III.
Jocul didactic Cine-i mai ager
Scopul: evidențierea caracteristicilor unui obiect, fenomen. Dotare: informații, imagini, globul pământesc Caracteristica jocului. Are la bază evidențierea elementelor specifice despre un anumit fenomen dintr-o informație amplă. Antrenează elevii să lucreze cu manualul, le dezvoltă spiritul de observație, atenția, operațiile gândirii, vorbirea, le stimulează interesul pentru o anumită temă. Desfăşurarea jocului: Se organizează la etapa Reflecție, iar conform timpului indicat elevii selectează specificul sarcinii propuse. Dozare: 4 minute Exemplu La studierea temei Jungla li s-au propus următoarele sarcini, elevii fiind împărțiți în trei grupuri: • Grupul I - Timpul în junglă • Grupul II – Lumea animală din junglă • Grupul III – Lumea vegetală din junglă Câștigă grupul care evidențiază mai repede toate semnele specifice. Reflecții: Elevii au ajuns la concluzia că unde este apă, acolo este și viață. Dar arată un loc unde nu numai că este multă apă, dar e și foarte cald. La final, în grup s-a ajuns la concluzia că există o legătură directă între cantitatea mare de 31
energie solară, apă și natura vie. Astfel, apare interesul cognitiv pentru studierea temei, deoarece fiecare se străduieşte să găsească ceva interesant. Toate acestea îi activizează pe elevi, întrebările ce se iscă pe parcurs sunt rezolvate individual sau în grup. Anume apariția întrebărilor indică despre faptul, că elevii observă anumite probleme în studiul materialului și doresc să afle tot mai mult, să concretizeze detaliile. Îndrumări: Se poate efectua o călătorie îmaginară în junglă sub genericul Ne cheamă jungla, folosind și imprimări muzicale din cadrul unei emisiuni televizate. IV.
Jocul Acrostih
Scopul: sistematizarea unor cuvinte despre un fenomen Dotare: poezii, fragmente de texte Caracteristica jocului. Jocul are la bază acumularea cuvintelor ce încep cu litera propusă. Contribuie la dezvoltarea vocabularului și a creativității. Desfăşurarea jocului: Se propune de completat cu cuvinte o poezie, în care se indică litera cu care începe cuvântul. Dozare: 5 minute Exemplu Cu L ogor cultivat (lan) Cu B te-ajut la cumpărat (ban) Cu D sunt nume de băiat (Dan) Cu ZG te voi împodobi (zgardă) Cu G drept pază eu ți-oi fi (gardă) Cu B tu lesne vei ciopli (bardă) Cu L sunt apă stătătoare (lac) Cu R am clește la picioare (rac) Cu M prind bine în bucate (mac) 32
Cu S abia mă duci în spate (sac) Cu B aduc răcoare (boare) Cu S căldură mare (soare) Cu V pe vreme bună Te leagănă pe ape (val) Cu M pe vânt, furtună El poate să te scape (mal) Reflecții: Elevii propun deseori cuvinte care să fie potrivite rimei sau după genericul poeziei. Alteori, ei propun diverse cuvinte care încep cu litera enunțată fără a se gândi la sensul cuvântului. Îndrumări: Poate fi propus un cuvânt pe orizontală și se solicită completarea cu propoziții care încep cu litera enunțată, denumiri de plante, animale. V.
Jocul didactic Punctele cardinale
Scopul: recunoașterea punctelor cardinale. Dotarea: planșă ce reprezintă priveliștea unui sat, avioane, păsări care zboară în diverse direcții. Caracteristica jocului. Jocul didactic are la bază recunoașterea punctelor cardinale conform poziției obiectelor. Contribuie la dezvoltarea perceperii spațiale. Desfășurarea: Acest joc se poate realiza cu elevii din întreaga clasă sub forma unui test sau pe grupuri. Elevilor li se solicită să privească desenul, numind direcția în care zboară avioanele și păsările din imagine. Răspunsurile vor fi date în scris sub forma 1-N, 2-E etc. La sfârșit, se verifică corectitudinea rezultatelor. Dozare: 6 minute Exemplu. Planșă ce reprezintă imaginea unui sat. Pe ea sunt desenate case, copaci, avioane care zboară, păsări etc. Elevii observă că avioanele zboară spre nord, păsările vin spre sud etc. 33
Reflecții: Elevii întâmpină greutăți în descoperirea punctelor cardinale după poziția corpului în spațiu. VI.
Jocul didactic Mijatca botanică
Scopul: determinarea plantei propuse. Dotarea: frunze, flori, tulpinițe de plante. Caracteristica jocului. Jocul didactic se bazează pe recunoașterea plantelor după caracteristicile enunțate. Desfășurarea: Toți participanții se împart în două echipe. Jucătorilor dintr-o echipă li se leagă ochii, ei mijesc. Fiecare primește de la cealaltă echipă câte cinci frunze, flori sau tulpinițe. Pentru fiecare numire corectă echipa ob ține un punct. După ce prima echipă își îndeplinește sarcina, li se leagă ochii celorlal ți. Pentru jocul acesta se vor alege diferite plante cunoscute de elevi. Conducătorul numără punctele și are grijă ca celor ce mijesc să nu li se dea plante ce înghimpă sau produc usturime. Câștigă echipa care acumulează mai multe puncte. Dozare: 6 minute Exemplu: Elevilor din primul grup li se propun florile: lalea, liliac, narcis, bujor. Celeilalte echipe i se propun frunze de cireș, o lalea, un narci ș. Apoi, cu ochii legați, enumeră florile sau frunzele pipăite. Reflecții: Elevii cunosc mai bine florile după miros, pipăire, decât deosebesc frunzele acestora. VII.
Jocul didactic Plantele de pădure
Scopul: verificarea cunoștințelor despre plantele de pădure. Dotarea: fișe pentru fiecare rând, boxa cu bilețele. Caracteristica jocului. Jocul are la bază denumirea diverselor plante de pădure. Elevii enumeră plantele de pădure pe care le cunosc sau pe care le-au auzit de la colegi. Desfășurarea jocului: Fiecărui rând de elevi i se repartizează câte o foaie de hârtie, pe care fiecare elev trebuie să scrie denumirea unei plante de pădure. Se vor 34
exclude repetările. Învinge echipa ce a finalizat mai rapid. Echipa învingătoare are dreptul de a extrage prima un bilețel din boxă – pe el este scrisă denumirea unei plante despre care ei trebuie să povestească ce știu. Dozare: 5 minute Exemplu. Prima echipă a scris următoarele plante de pădure: toporași, viorele, ghiocei etc. A II-a echipă a scris: leurdă, grâușor, toporași etc. Reflecții. Unele plante de pădure se repetă de la o echipă la alta. VIII. Jocul didactic Cel mai pregătit elev Scopul: depistarea elevilor pregătiți de lecție Dotarea: informații, planșe, scheme Caracteristica jocului. Anume acest joc servește învățătorului ca mijloc de verificare a elevului cu scopul de a înțelege dacă acesta este pregătit de lecție și contribuie la dezvoltarea creativității, inițiativei, istețimii, interesului cognitiv la elevii de toate vârstele. Desfăşurarea jocului: Învățătorul întreabă cine s-a pregătit de lecție și poate povesti tema. Unui dintre doritori i se propune să părăsească clasa pentru puțin timp. În lipsa lui, elevilor din clasă li se solicită ca atunci când elevul care a ieșit se va întoarce și va începe a povesti, ei să se prefacă distrați, obosiți, să privească prin geam. Prin comportamentul lor să demonstreze că se plictisesc, adică să-i ignoreze răspunsul. Povestind, elevul a renunțat să mai continue, din motiv că nu i s-a oferit aten ția colegilor. Într-un final, el s-a așezat în bancă. Apoi a plecat după u șă un alt doritor să răspundă. De data aceasta, elevilor li s-a propus să-l asculte cu cea mai mare atenție. Când elevul a început a povesti, ceilalți îl susțineau prin gesturi, mimică, priviri. Dozare: 5 minute Exemplu. Elevii au povestit tema Starea vremii.
35
Reflecții: Au ajuns la concluzia că toți colegii trebuie susținuți, ascultați, încurajați. Am observat că în timpul jocului anume cei care sunt liniștiți la lec ție devin mai activi, mai încrezuți în sine și dau dovadă de judecată logică. IX.
Jocul didactic Rezumatul în rol
Scopul: schițarea unei teme. Dotarea: album, desene, informații, plante etc. Caracteristica jocului. Jocul didactic se axează pe repartizarea rolurilor și evidențierea aspectelor generale ale unei temei. Desfășurarea jocului: Elevilor li se propune să completeze o temă, având roluri diferite: Secretarii – să înregistreze informații, redactorii – să corecteze informații, corespondenții – să colecționeze de la ceilalți desene și date despre animale, plante. Dozare: 8 minute Exemplu. La tema Zonele Terrei le-am propus elevilor să completeze un album. Unii au fost în rol de secretari – ce au înscris informații, alții redactori – care decideau ce să înscrie și să corecteze, și corespondenții – care colecționau de la ceilalți desene și date despre animale, plante. Reflecții: Elevii schițează mai ușor informația după rolul atribuit. X.
Jocul didactic Cel mai isteț
Scopul: comentarea imaginii de către cel mai activ elev. Dotarea: imagini, planșe, tabele, scheme etc. Caracteristica jocului. Se bazează pe comentarea imaginii după ceea ce văd, aud, simt și pe evidențierea argumentelor de bază ale afirmației. Elevilor li se va forma tendința de a demonstra și argumenta cele spuse. Desfășurarea jocului: Se propune o imagine pentru comentare, apoi elevii trebuie să evidențieze ce văd, aud, simt și să argumenteze ideea de bază. Dozare: 6 minute 36
Exemplu. Privind un desen din manual, elevii numesc mai întâi ceea ce văd și descriu imaginea. Apoi li se propune: Dovediți că întâmplarea are loc vara! Reflecții: Elevilor le este dificil să argumenteze afirmația enunțată. Sub aspect logic, răspunsurile elevilor pot fi incomplete. Trebuie să-l ajutăm pe fiecare elev să înțeleagă în ce constă neajunsul răspunsului său. Este esențial ca elevul să fie ascultat nu numai de învățător, ci de întreaga clasă. XI.
Jocul didactic Câmpurile semantice
Scopul: evidențierea cuvintelor-cheie ale temei. Dotarea: perechi de cuvinte, alte informații Caracteristica jocului. Jocul se bazează pe evidențierea cuvintelor importante din text și stabilirea legăturii semantice. Ceva mai simple, dar deosebit de eficiente pentru perfecționarea memoriei, sunt jocurile bazate pe spiritul de observație al copiilor. Desfășurarea jocului: Pregătim zece perechi de cuvinte. Se determină câmpurile semantice. Se citește fiecare pereche de cuvinte, iar elevii stabilesc legătura. Ulterior, se citește doar primul cuvânt din pereche, iar elevii trebuie să reproducă al doilea cuvânt, utilizând legătura semantică stabilită. Dozare: 6 minute Exemplu. La subiectul Zonele Terrei se propun zece perechi de cuvinte: Pustiu-sete Arctica-frig Pinguin-sud Palmier-maimuță Girafă-frunze Tundră-licheni Brad-con Stepă-negară Junglă-liane Zone-dungi 37
Reflecții: Elevii determină ușor al II-lea cuvânt, deoarece cunosc lanțurile semantice din tema studiată. XII.
Jocul didactic Ce-i de prisos?
Scopul: dezvoltarea atenției Dotarea: animale, plante etc. Caracteristica jocului. Se bazează pe evidențierea aspectelor ce nu corespund temei respective. Desfășurarea jocului: La studierea unei teme se propun șiruri de cuvinte. Elevilor li se cere să închidă ochii și apoi să spună ce schimbări au observat. Acest joc contribuie la dezvoltarea gândirii. În cadrul jocului respectiv elevii trebuie să găsească cuvântul, obiectul, imaginea ce nu corespund grupului dat după anumite particularități. Dozare: 6 minute Exemplu. La studierea zonelor naturale afișăm pe tabla magnetică desene cu animale, în dependență de zona studiată, apoi le spunem elevilor să închidă ochii și înlăturăm sau adăugăm ceva, iar elevii trebuie să observe schimbările. La subiectul „Mișcarea aerului” putem propune șirurile: a) uragan, taifun, crivăț, morișcă. b) viscol, austru, taifun, tornadă. Reflecții: Dacă cunosc conținutul, elevii enumeră rapid schimbările. Îndrumări: Putem aplica această metodă și la temele ce țin de anotimpuri. XIII.
Jocul didactic Diadele
Scopul: Formarea lanțurilor asociative. Dotarea: colonițe de cuvinte Caracteristica jocului. Jocul are la bază formarea anumitor lanțuri prin asocierea cuvintelor legate după sens. Elevii trebuie să realizeze legături logice între obiectele din diferite grupuri. 38
Desfășurarea jocului: În baza unei teme se propun 2 colonițe de cuvinte. Elevii au sarcina de a trasa corespondențe, pentru a forma legături de sens și a le comenta de ce anume le-au grupat astfel. Dozare: 3 minute Exemplu. La subiectul Precipitațiile am propus următoarele colonițe: 1. Iarnă
1. Brumă
2. Vară
2. Ninsoare
3. Primăvară
3. Lapoviță
4. Toamnă
4. Grindină
Reflecții: Elevii asociază ușor lanțurile de cuvinte. XIV.
Jocul didactic Triadele
Scopul: formarea lanțurilor asociative. Dotarea: trei colonițe de cuvinte. Caracteristica jocului. Jocul are la bază formarea anumitor lanțuri prin asocierea cuvintelor din cele trei colonițe, legate după sens. Desfășurarea jocului: În baza unei teme se propun 3 colonițe de cuvinte. Elevii au sarcina de a trasa corespondențe pentru a forma legături de sens și a explica de ce anume le-au grupat astfel. Dozare: 5 minute Exemplu. La subiectul Zonele naturale am propus următoarele colonițe: 1. Deșert
1. Licheni
1. Pinguini
2. Taiga
2. Cactuși
2. Cămile
3. Tundră
3. Liane
3. Elani
4. Junglă
4. Pini
4. Reni
5. Antarctica
5. Ghețari
5. Crocodili
Reflecții: Elevii asociază ușor lanțurile de cuvinte. XV.
Jocul didactic Judecăți
Scopul: cunoașterea aspectelor din viața plantelor și animalelor. Dotarea: personaje 39
Caracteristica jocului. Este o variantă a jocului de rol, în care fiecare elev are rolul său. Desfășurarea: Se studiază o temă. Se alcătuiește scenariul. Se împart rolurile și se pregătește decorul. Se maschează personajele. Fiecare elev își interpretează rolul. Dozare: 20 de minute Exemplu. În cadrul lecțiilor se vorbește despre eroii poveștii, caracterele lor, iar elevii află cum micul băiețaș a nimerit la lupi, cum a crescut cu puii de lup, care ulterior i-au devenit frați, cum animalele deștepte l-au învățat să trăiască după Legile Junglei. Conducătorul: Astăzi vom afla amănunte noi din viața animalelor și anume vom asista la Sfatul turmei. Apar „lupii” - elevi mascați. Pe o ridicătură stă Achela – conducătorul turmei. Achela: Legea vi-i cunoscută! Dar să stăm strâmb și să judecăm corect. Capcane, vânători cu mașinile și elicopterele după noi, lupii. Ne-au citit verdictul, pe alocuri se execută deja. Suntem acuzați de: 1. Nimicirea animalelor domestice. 2. Nimicirea animalelor sălbatice. 3. Răspândim boli periculoase. 4. Agresiune asupra oamenilor. Aș vrea ca voi, Popor Liber, să justificați aceste acuzații. Să povestim despre noi – lupii. Mulți oameni au văzut cu ochii proprii lupi vii? Lupul nu este întâlnit nici de vânători nu pentru că e hâtru, periculos și atent, dar, mai întâi de toate, fiindcă a devenit un animal rar. Primul lup: Vreau să pun în discuție ultimul punct atentat la via ța omului. Multe snoave, povești vorbesc despre asta. Interesant lucru: cu cât mai puțini lupi – cu atât mai multe cărți despre actele de agresiune ale lupilor asupra omului. Lupul atacă foarte rar omul. Cei bătrâni știu că lupii, de cele mai multe ori, se năpustesc asupra oamenilor înarmați. Deci, faceți concluziile respective. Lupul al II-lea: Dar oamenii care vin în pădure numai cu sacul, fără arme? Și ce facem cu cei de vin să prindă lupii, pentru că sunt plătiți? Cum pot fi numi ți a șa 40
oameni, care vin în pădure primăvara, găsesc vizuina lupilor, înnoadă cu sârmă lăbuțele puilor de lup și-i lasă să se chinuie până în toamnă, când vor cre ște mari, ca să poată lua pe ei mai mulți bani? Lupoaica-mamă: Când se nasc lupușorii, în primele săptămâni stau cu dânșii, apoi ies pentru puțin timp, prin apropiere. Păzesc puii. Ceilalți membri ai familiei fac rost de mâncare pentru toți. Mai târziu și eu plec la vânat, iar cu puii rămâne cineva neapărat. Ei se joacă cu lupușorii și, desigur, îi veghează. Lupul-tată, la fel, se străduiește să fie alături, iar toamna târziu îi învață pe lupușori cum să se apere. Lupul-tată: Dar, cât de îngăduitori sunt lupii cu puii lor? Se întâmplă că vin de la vânat obosit, vreau să dorm, însă puii sunt dornici de joacă. Atunci sunt nevoit să-i distrez. Nu aș putea spune că și la toți tații puilor de om e a șa. Atunci, cu ce sunt mai buni decât noi? Lupul al III-lea: Dar cât valorează atitudinea lupilor unul față de altul! Dacă se întâmplă să moară unul dintre părinți, ceilalți lupi iau în grija lor puii răma și. Îi hrănesc, îi cresc, îi pregătesc de viață. Dar voi, oameni, puteți să vă lăuda ți cu a șa fapte? Lupul al IV-lea: Eu vreau să vă povestesc despre vânătoare. Imaginați-vă o turmă de căprioare. Nu departe sunt niște lupi. Doi s-au aruncat asupra căprioarelor. Ele încep să fugă. Și căprioarele mai mici fug foarte repede. Lupilor nu li-i dat să le ajungă. Deodată, se evidențiază una care șchiopătează. Celelalte fug înainte, aceasta însă încetinează și atunci lupii se năpustesc asupra ei. S-ar părea că e un act de cruzime. Însă, dacă un medic ar examina această căprioară, atunci el ar vedea că plămânii ei sunt atacați de o boală și pe jumătate sunt distruși. Dacă această căprioară ar fi rămas în viață, atunci ar fi fost un veritabil purtător de boală. Formând mai târziu o familie, ea ar fi dat naștere unor pui bolnavi. Lupul al V-lea: Pe Alasca, într-o rezervație, au fost împușcați toți lupii. În sfâr șit, circa 4000 de reni puteau, după părerea oamenilor, să pască liniștit. Peste 10 ani, înmulțindu-se, numărul renilor a ajuns la 4200. Au mâncat toți lichenii și, nemaiavând ce mânca, renii piereau de foame. Atunci, pentru a menține balan ța naturală, au fost reîntorși lupii. Noi, lupii, suntem sanitarii pădurii, ai tundrelor, 41
stepelor, pădurilor. Dacă nu ajungem animalele mari, apoi ne mul țumim și cu cele mici: țistari, șoricei, care, de altfel, sunt dușmanii agriculturii, ai gospodăriilor sătești. Deci, iarăși aducem foloase. Achela: Atunci, lupul e dăunător sau folositor? Unul și același animal poate fi și dăunător, și folositor. Acolo unde lupii prea s-au înmulțit, au de suferit turmele de oi, de reni, iar acolo unde sunt puțini - oamenii au o atitudine grijulie. Noi, lupii, suntem un popor liber, dar astăzi cerem de la voi, oamenii, înțelegere, apărare! Conducătorul: Într-adevăr, fiecărui animal îi putem găsi ceva negativ și, numaidecât, și ceva bun. Să avem o atitudine binevoitoare, grijulie față de tot ce este viu: iepure, lup, vulpe, urs, șarpe s.a.m.d. Reflecții: Elevilor le place să fie mascați și să interpreteze roluri pozitive. XVI.
Jocul didactic Trezirea curiozității
Scopul: evidențierea tematicii interesante pentru elevii din clasele primare. Dotarea: planșă, text. Caracteristica jocului. Are la bază fragmente interesante de text. Contribuie la dezvoltarea curiozității, la cunoașterea aspectelor din tema Curiozități. Desfășurarea jocului: Citirea unui fragment de text. Distribuirea afirmației în baza a trei niveluri stabilite de învățător. Dozare: 6 minute Exemplu. Elevilor li se propune următorul text: Demult, pe planeta noastră era un singur continent. Această descoperire a aparținut învățatului Vegener. Știți cum? Odată, Vegener a hotărât să taie conturul continentelor contemporane de pe o hartă și să le îmbine. Mare i-a fost mirarea, când a văzut că toate continentele s-au unit într-o singură bucată de uscat. Astfel, învățatului i-a apărut ideea potrivit căreia, cândva, toate continentele au fost într-unul singur. Drept criterii de distribuire a nivelurilor am stabilit: I nivel – superior – elevii care au o atitudine critică față de cele citite, caută să se convingă practic de cele citite. 42
Al II-lea nivel – mediu – elevii care ar dori să înțeleagă, dar nu știu cum și așteaptă îndrumări suplimentare. Al III-lea nivel – inferior – elevii care rămân nepăsători față de cele citite. Nivel superior
Nivel mediu
Nivel inferior
Reflecții: Elevilor le place să-și expună părerea cu referință la o anumită temă. XVII. Jocul didactic Cuvinte încrucişate 1. La o dezlegare corectă a careului, vei obţine pe verticala A-B numele celui care trebuie păstrat mereu curat. A 1
1. Cei care protejează/distrug natura. 2. Planeta Pământ (alt nume). 3. Culoarea frunzelor. 4. Corpurile cu viaţă. 5. Trebuie pus numai în locuri
2 3 4 5 B
special
amenajate
(coşuri,
containere). 2. La o dezlegare corectă a careului, de la A la B vei obţine numele prietenilor naturii.
A 1 2 3 4 5 6 7 8
1. Trăiesc doar în ape nepoluate. 2. Aici învaţă copiii. 3. Se plantează primăvara. 4. Apă stătătoare. 5. Delta Dunării este Rezervaţie a 6. Documente de ocrotire a naturii. 7. Grădină … (cu plante). 8. Grădini de iarnă. 43
9. Alcătuiesc învelişul verde al
9
Pământului. 10. Mediu de… (acvatic, terestru
10
etc). B
3. Află cel mai mare duşman al naturii pe verticala A-B, completând corect careul: A 1 2 3 4 5 6 7
1. Arbori sau…. 2. Ne dă căldură şi lumină. 3. Multicolore, parfumate. 4. Delta … . 5. Întinderi foarte mari de apă. 6. Procesul de curăţare a apei. 7. Curat, întreţine viaţa.
B XIX. Jocul didactic Ghiceşte după gust/pipăit/miros Scopul: recunoașterea obiectelor după trăsături specifice. Dotarea: măr, pasăre, frunză, floare etc. Caracteristica jocului. Orice obiect se descoperă prin specificul său. Jocul stimulează şi dezvoltă simţul olfactiv şi chinestezic, aplicat pe categorii separate sau combinate - fructe şi legume, numai fructe, numai legume. Desfășurarea jocului: Se leagă ochii elevilor. Se propune de numit obiectul. Cel care-l are în mână îl numește și explică prin ce modalitate l-a ghicit. Dozare: 3 minute Exemplu: Mărul a fost determinat grație gustului său acru și prin pipăire, având forma rotundă. II.2 Dezvoltarea interesului cognitiv prin intermediul jocului didactic la lecțiile de Limba și literatura română
44
La disciplina Limba și literatura română se organizează diverse jocuri didactice, care contribuie la dezvoltarea competențelor de comunicare, a vocabularului etc. I. Jocul didactic De-a florile Scopul: antrenarea competenţelor de elaborare a propoziţiilor şi comunicarea adecvată la tema propusă. Dotarea: imagini cu flori de primăvară. Dozare: 5 minute Desfăşurarea jocului: Un elev intră în rolul unui cumpărător. Ceilalţi elevi reprezintă florile. Cumpărătorul trebuie să iasă din clasă şi să aştepte să i se deschidă uşa. Fiecare floare trebuie să se recomande cât mai frumos, pentru a putea fi cumpărată. Exemplu: Sunt ghiocelul alb plăpând şi vestesc venirea pimăverii. Sunt laleaua roşie şi am un parfum plăcut. Sunt narcisul alb și reprezint puritatea. Sunt viorea și simbolizez seninul cerului. A câştigat floarea care s-a recomandat cel mai frumos şi, deci, a fost cumpărată. Elevii au fost activi şi curioşi, elaborând răspunsuri originale. II.
Jocul didactic Repetă vocala
Scopul: activizarea şi îmbogăţirea vocabularului, familiarizarea elevilor cu componenţa fonetică şi grafică a cuvintelor. Dotarea: fişe Dozare: 3 minute Desfăşurarea jocului: Clasa este împărțită în două echipe: A şi B. Pe o hârtie se scriu câteva cuvinte, în care vocala se repetă de 2-3 ori, de exemplu: cocoş, salată, pisică, muguri, elev, cereale etc. Apoi, elevilor li se explică faptul că, în funcţie de indicaţia şi vocala scrisă de învăţător pe tablă, ei vor trebui să găsească şi să scrie sub ele exemple de cuvinte în care vocala respectivă să se repete de un anumit
45
număr de ori. Elevii au la dispoziţie un minut, iar cuvintele scrise nu trebuie să se repete. Exemplu. După ce clasa a fost organizată şi pregătită pentru vocala „o”, aceasta trebuia să se repete de două ori. Jocul a fost început de un elev din echipa A. Dacă exemplul a fost unul bun, atunci echipei i s-a acordat un punct, iar dacă era greşit, elevul trecea la loc, fără să i se acorde vreun punct. La tablă trebuia să vină un elev din echipa B. S-a procedat în mod analogic, indiferent de calitatea răspunsului, elevul a trecut la loc, ordinea rămânând neschimbată: A-B; A-B; etc. Reflecţii ale elevilor: Cocoş: boboc, Soroca, Popov, omolog etc.
Echipa A
Salată: papată, cascată, fasadă etc.
Echipa B
Ţinând cont de faptul că pentru unele vocale este mai dificil de găsit exemple, am considerat că, după 3-5 cuvinte corecte, a fost recomandabil să se schimbe vocala. A fost declarată învingătoare echipa care a totalizat cele mai multe puncte. III.
Jocul didactic Lanţul cuvintelor
Scopul: verificarea gradului de însuşire a cunoştinţelor, activizarea vocabularului, dezvoltarea creativităţii. Dozare: 6 minute Desfăşurarea jocului. A fost atractiv şi s-a desfăşurat în echipe a câte 8-10 elevi. Membrii fiecărei echipe trebuiau să aleagă un responsabil, care să stabilească ordinea răspunsurilor. După ce clasa a fost organizată, elevilor li s-a explicat că, în funcţie de ultima literă a cuvântului pe care învăţătorul o va scrie pe tablă, membrii echipei trebuie să găsească alte denumiri la aceeaşi temă, care să înceapă cu litera respectivă, fără a repeta vreunul dintre cuvintele scrise. Prima echipă a venit la tablă, unde s-a scris cuvântul leu. Fiecare elev care oferea primul răspuns, trebuia să găsească o altă denumire de animal, a cărui literă iniţială să fie „u”. Reflecţii ale elevilor: 46
Leu, urs, şarpe, elefant, taur etc.
Echipa A
Pentru aflarea cuvântului şi scrierea lui, fiecare elev avea la dispoziţie 30 de secunde. Jocul continua cu ceilalţi elevi din echipă, până când responsabilul declara că este suficient, fără însă ca timpul de lucru al grupului să depăşească 8-10 minute. Se verifica dacă fiecare cuvânt întrunește condiţiile şi se acordau atâtea puncte, câte răspunsuri s-au scris. În joc intra echipa a II-a, cu care se proceda în mod analogic. Echipa care realiza lanţul cel mai lung şi mai corect din cuvinte se declara câştigătoare. Exemple de cuvinte la aceeaşi temă, legate în lanţ: nume de animale: porc - cal - leopard; nume de oraşe: Chişinău – Ungheni – Iaşi - Ismail; prenume: Vlad – Daniel – Lavinia – Alin. IV.
Jocul didactic Schimbaţi litera sau silaba
Scopul: activizarea şi completarea vocabularului, dezvoltarea capacităţii de selectare, a mobilităţii gândirii şi a expresivităţii limbajului şi creativităţii. Dotarea: imagini cu diverse obiecte, animale. Dozare: 8 minute Desfăşurarea jocului. Se poate desfășura atât individual, cât şi în colectiv. În primul caz, condiţiile sunt următoarele: mai întâi de toate, se anunță că fiecare elev are la dispoziţie două minute, după care primul concurent este chemat la tablă şi se prezintă o ilustrată. Elevul trebuie să o privească, să o denumească, să scrie cuvântul pe tablă şi, ulterior, prin schimbarea primei litere, să încerce să formeze noi cuvinte cu sens, cu acelaşi număr de litere, pe care să le scrie unele sub altele. La semnal, elevul trebuie să se oprească, după care se face aprecierea. În scopul activizării tuturor elevilor, pentru fiecare echipă alcătuită din 3-4 elevi, care trebuie să lucreze la tablă, se alege un juriu format din 3 membri care apreciază activitatea echipei. Pentru fiecare cuvânt ce corespunde cerinţelor se
47
acordă un punct. Elevii care oferă cel mai mare număr de exemple corecte sunt evidenţiaţi. Când jocul se desfăşoară în colectiv, elevilor li se împart foi de hârtie. Toţi trebuie să scrie cuvântul de pe tablă, apoi, timp de 2-3 minute, fiecare elev urmează să scrie cuvinte formate conform instrucţiunilor: prin schimbarea primei litere sau prin păstrarea ultimei litere/silabe. La semnal, elevii încetează scrierea cuvintelor. Fiecare elev citește toate cuvintele găsite. Ulterior, se analizează dacă cuvântul respectiv este alcătuit corect. În cazul când răspunsul este afirmativ, cei care au acest cuvânt pe foaia de hârtie trebuie să-l taie cu o linie. Când elevul citește toate cuvintele scrise, un alt elev citește cuvintele rămase, procedând în mod analogic. În continuare, se verifică dacă mai sunt elevi care au şi alte cuvinte decât cele care au fost citite. Se interoghează unul dintre elevii anunţaţi. Fiecare cuvânt corect citit se taie cu o linie. Se declară câştigători elevii care au rămas cu cuvinte neşterse. Exemple: cuvinte formate din una sau două silabe, prin schimbarea primei sau ultimei litere sau silabe: toc
lac
pană
ramă
cană
loc
lan
rană
mamă
casă
joc
laş
cană
lamă
cadă
foc
lat
mană
temă
cade
Cuvinte formate din două-cinci silabe, prin menţinerea primei silabe: coleg
copac
vioară
secerătoare
cocoş
colac
viteză
semănătoare
covor
codaş
violet
seninătate
Cuvinte formate din două-patru silabe, cu menţinerea ultimei silabe: mare
doreşte
pălărie
zare
zâmbeşte
frizerie
sare
găseşte
brutărie 48
V.
Jocul didactic Cuvântul opus
Scopul: valorificarea cuvintelor cu sens contrar (antonime). Dotarea: cuvinte Dozare: 4 minute Desfăşurarea jocului. Elevii sunt aşezaţi în echipe. Se spune cuvântul. Cel care ridică primul mâna, acela răspunde şi echipa lui câştigă. De exemplu, cuvântul cald. Cel care ridică mâna trebuie să rostească cuvântul cu sens opus: frig. Se repetă jocul cu alţi elevi, alegându-se de fiecare dată alt cuvânt, al cărui sens opus să existe. Exemple: mare – mic
acru - dulce
tare – moale
tânăr - bătrân
vesel – trist
departe - aproape
A câştigat echipa care a spus şi a ghicit cele mai multe cuvinte. VI.
Jocul didactic Cine spune mai repede?
Scopul: exersarea deprinderilor elevilor în alcătuirea şi pronunţarea corectă a cuvintelor. Dezvoltarea creativităţii. Dozare: 3 minute Desfăşurarea jocului. 1. Se dictează rar câte un cuvânt, iar elevii trebuie să adauge unele litere sau silabe la începutul sau sfârşitul cuvintelor, obţinând cuvinte noi cu sens, pe care le scriu în caiete. 2.Atunci când se întrec două sau mai multe echipe, cuvintele se scriu din timp pe tablă, în coloane. De exemplu: Tabelul nr 3: Cuvinte iniţiale – cuvinte vechi Pun Cină Arc Par
Cuvinte iniţiale Cos Cal Car Duc
Punte Vecină Parc Apar
Cuvinte noi Cost Cald, calcul Carte, carne Conduc, aduc
VII. Jocul didactic Oglinda 49
Scopul: autodescrierea. Dozare: 5 minute Desfăşurarea jocului. Explicațiile sunt simple: se privește fiecare, pe rând, într-o cutie (în care stă ascunsă o oglindă). Se descrie prin 2-3 cuvinte imaginea persoanei pe care o va vedea acolo, fără a-i spune numele, nedivulgând secretul. Este un joc destul de distractiv și captivant. Prin intermediul acestui joc, elevii au fost puși în situatia de a se autodescrie. Reflecțiile elevilor: Iată ce cuvinte frumoase s-au utilizat: hazliu, inteligentă, binevoitoare, generos, prietenos, simpatică, grijulie, punctual. VIII. Jocul didactic Declar lumii întregi! Scopul: exprimarea propriilor idei Dozare: 5 minute Desfăşurarea jocului: • În faţa clasei (pe un scaun, la un microfon improvizat) elevii, pe rând, desprind esenţialul din lecţia desfăşurată; •
Discursul începe cu enunţul Declar lumii întregi!
De exemplu: •
Declar lumii întregi că acel care vede frumusețea ţării sale ştie cu
adevărat ce este Patria! •
Declar lumii întregi că fiecare din noi trebuie să iubească Patria!
•
Declar lumii întregi că Patria mea e doina, codru-n basme-ascuns!
•
Declar lumii întregi că Patria mea e stejarul, ulmul, râul cu peşte!
IX. Jocul didactic Microfonul fierbinte Scopul: exprimarea ideilor noi învățate la lecție Dozare: 4 minute Desfăşurarea jocului: 50
•
În faţa clasei (pe un scaun, la un microfon improvizat) elevii, pe rând,
desprind esenţialul din lecţia desfăşurată; •
Discursul începe cu enunţul nu mă laud, dar…Elevii trebuie să spună într-
un timp foarte limitat ce au reușit să memorizeze la lecția respectivă, cu ce calități s-au ales în urma ei sau cum se va comporta în viitor. Exemplu: Nu mă laud, dar la lecția de limba româna am învățat multe expresii frumoase și să alcătuiesc texte din propoziții dezvoltate. Am devenit mai atent, iar pe viitor voi fi mai activ. X.
Jocul didactic Ce e bine, ce e rău?
Scopul: de a face deosebire dintre bine şi rău şi evidențierea consecinţelor binelui și răului. Dozare: 6 minute Desfăşurarea jocului: Se propune un text. Elevii trebuie să evidențieze aspectele pozitive și negative din text. În acest mod, elevii intuiesc acţiunile lor bune şi rele faţă de mamă. În așa mod, se dezvoltă spiritul colectivist, sinceritatea şi respectul lor reciproc. Prin acest joc se dezvoltă atât trăsăturile educaţiei morale, cât şi ale celei intelectuale. XI.
Jocul didactic Sipeţelul Magic
Scopul: elaborarea frazelor din cuvintele studiate recent Dozare: 7 minute Pregătirea pentru joc: Învăţătorul repartizează pe fiecare bancă câte un plic ce conţine anumite cuvinte la tema „Patria mea” şi o fişă curată. Apoi, în scopul repetării, va iniţia o discuţie. Convingându-se că elevii şi-au actualizat un anumit bagaj de cuvinte şi expresii, le propune: să alcătuiască fraze din vocabularul la tema dată, să le înscrie pe fişa curată, iar fişa să o pună în sipeţel. Explicarea regulilor. Elevii trebuie să aleagă corect fişele şi să compună fraze, să se ajute reciproc şi să-şi coordoneze acţiunile. (Sipeţelul magic acceptă numai
51
răspunsuri corecte). Acţiunile elevilor se reduc la compunerea frazelor din cuvinte şi la verificarea corectitudinii realizării sarcinii. Dotarea: Caseta, plicuri cu fişe, fişe de semnalizare. Desfăşurarea jocului. Elevii sunt aşezaţi în bănci câte doi. Ei scot din plicuri fişele cu cuvinte. Fiecare elev citeşte, apoi, împreună cu partenerul, alege cuvintele adecvate temei. Ei trebuie să compună şi să formuleze corect din punct de vedere stilistic şi gramatical cât mai multe propoziţii şi să le scrie pe fişă. Ei se vor antrena în citirea expresivă. Ulterior, vor ridica fişa roşie, anunțând învăţătorul că sunt pregătiți pentru a răspunde. Dacă frazele sunt corecte, clasa va semnaliza cu fişele verzi. Fişele galbene simbolizează răspunsul incorect. Explicând, învăţătorul demonstrează aceste acţiuni: va lua din plic fişele, va alege cuvintele, va compune frazele, le va înscrie pe fişa curată, le va citi expresiv şi va pune fişa în sipeţel. Exemplu: Patria mea este Moldova. Perechea care a realizat sarcina mai repede devine stăpânul sipeţelului, având dreptul de a colecţiona de la ceilalţi copii răspunsurile. La final, se vor număra frazele înscrise pe fişele din sipeţel. Învăţătorul va alcătui o povestire din frazele compuse de elevi. Va remarca, în continuare, că toţi elevii au respectat regulile jocului, s-au ajutat reciproc, au colaborat, fapt ce a asigurat un rezultat bun. XII. Jocul didactic Realizează acţiunile mele Scopul: evidențierea acțiunilor specifice vârstei Dozare: 3 minute Desfăşurarea jocului: În acest joc didactic învăţătorul gesticulează şi arată toate acţiunile descrise într-un text scurt. Elevii, la rândul lor, trebuie să le numească. Acest joc are menirea de a dezvolta intelectul şi normele morale ale personalităţii elevului. Regula jocului este de a respecta părerile colegilor şi de a nu-i întrerupe. XIII. Jocul didactic Moşul cu pălărie Scopul: răspundera corectă la întrebări 52
Materiale: pălărie, text Desfășurarea jocului: Aranjaţi într-un cerc, elevii transmit din mână în mână o pălărie, spunând cuvintele: Moşul are pălărie Moşul nostru multe ştie. Cel care s-a ales cu pălăria în mână va răspunde la întrebările colegilor, formulate în baza textului explorat. În cazul când elevul oferă un răspuns corect, colegii vor exclama în cor versurile: Moşul nostru multe ştie Lasă altul moş să fie. În situaţia când elevul nu oferă un răspuns corect, el este ajutat, iar jocul va continua cu alte versuri: Moşul nostru nu prea ştie Lasă altul moş să fie. XIV. Jocul didactic Povestea în cerc Scopul: scrierea colectivă a unei povești Materiale: expresii din povești, personaje Desfășurarea jocului: Aranjaţi în cerc, elevii vor alcătui o poveste de grup. Primul elev începe cu o propoziţie în care există formula de început. Exemplu: A fost odată…Elevul din stânga continuă, respectând logica continuităţii discursului anterior. Elevul care se reţine, este eliminat din joc. În final, scriu textul, îmbunătăţindu-l cu expresii. Se va prezenta povestea obţinută și se vor face concluzii privind calitatea lucrărilor obţinute. XV. Jocul didactic Scara cuvintelor Scopul: scrierea cuvintelor din mai multe silabe cu aceeași literă. Materiale: cuvinte Desfășurare: Elevii au sarcina de a găsi şi a scrie cuvinte cu aceeaşi literă în ordine crescătoare, după numărul silabelor sau literelor. Exemplu: a53
a - ac a - aşa a - acum a - albină a -aşteaptă a – ascultător. 2.3. Dezvoltarea interesului cognitiv prin intermediul jocului didactic la lecțiile de Matematică Jocurile didactice la discilplina Matematica contribuie la dezvoltarea operațiilor gândirii, le trezește interssul pentru învățare etc. I. Jocul didactic Mesaj codificat Scopul: realizarea corespondenţei dintre figurile şi cuvintele date, dezvoltarea flexibilităţii gândirii; Sarcina didactică: descifrarea mesajului cu ajutorul codului dat; este ▫
didactic copiilor isteţi destinat jocul
Materiale: fişe de lucru Desfășurarea jocului: La comanda „Start!” a învăţătorului, elevii vor încerca să descopere mesajul prin asocierea figurii cu cuvântul dat. II. Jocul didactic Câţi ani are plopul? Scopul: consolidarea deprinderii de calcul mintal (0 – 1 000) Sarcina didactică: efectuarea operaţiilor date pentru a afla vârsta plopului; Material didactic: fişe de lucru
54
Desfășurarea jocului: Elevilor li se cere să urmărească cu atenţie desenul, după care: se adună numerele, rezultatul se înmulţeşte cu 5, se împarte la 3, din acest număr se scade suma iniţială şi se află vârsta plopului.
5 3 1 4 7 3 2 9 5 4 8 7 6
III: Jocul didactic Sărbătoritul Scopul: formarea deprinderii de a lucra cu fracţiile; dezvoltarea spiritului competitiv; Material didactic: fişe de evaluare Desfășurarea jocului: Elevii privesc cu atenţie desenul şi apoi completează: Cea mai mare bucată de tort îi revine Sărbătoritului. El este ..............
Ion Ana Dan Adi
Invitaţii primesc ٱdin tort. Maria Ema Ina
IV. Jocul didactic Punguţa cu câţi bani? 55
Scopul: formarea deprinderii de a calcula rapid; dezvoltarea spiritului competitiv; Sarcina jocului: descoperirea sumei din fiecare pungă; Material didactic: punguţe, jetoane cu numere. Regula jocului: La îndemnul învăţătorului, elevii deschid punguţa şi însumează valorile înscrise pe jetoane.
500
20
50
1 0
1
100
100 200 1
5 0 500 100
V. Jocul didactic Descifrează mesajul Scopul: formarea deprinderii de calcul; realizarea corespondenţei dintre literă şi rezultatul adunării; Sarcina didactică: descifrarea mesajului cu ajutorul adunării Material didactic: fişe de lucru Desfășurarea jocului: Elevii vor calcula corespunzător adunările din interiorul căsuţei, vor găsi corespondenţa fiecărei litere cu rezultatul dat. La sfârşit, după o completare corectă, vor avea o surpriză plăcută; Exemplul Îmi place mult matematica C
A
Î
L
P
17 +
24 +
45 +
56 +
49 +
26
25
27
9
24
T
E
M
I
U
21 +
36 +
16 +
19 +
27 +
69
45
48
57
28 56
72 72
64 59
59
64
90
76
73
65 90
64
55
65
81
64
59
59
90
76
43
81
43
VI. Jocul didactic Şirul s-a întrerupt Scopul: determinarea algoritmului de calcul al numerelor şirului. Sarcina didactică: găseşte regula (algoritmul) şi continuă! Regula jocului: elevii vor găsi logica alcătuirii şirului, ca să-l poată completa. 3, 6, 9, ....... 5, 10, 15, ..... 1, 4, 7, 10, ..... 8, 12, 20, 24, .... Recompensă: calificativul „foarte bine” pentru elevii care au descoperit regula jocului. VII. Jocul didactic Hai să colorăm! Scopul: formarea deprinderilor şi a priceperilor de a recunoaşte după anumite atribute figurile geometrice învăţate; Sarcina didactică: recunoaşterea figurilor geometrice; Materiale: fişe cu figuri geometrice Regula jocului: fiecare elev va colora în roşu cercurile, în albastru pătratele, în verde dreptunghiurile şi în galben triunghiurile; Recompensă: elevul care va colora respectând cerinţele va fi declarat campion;
57
VIII. Jocul didactic Vântul a luat semnele Scopul: formarea deprinderii de adunare şi scădere a numerelor naturale; Sarcina didactică: rezolvarea corectă a adunărilor în concentrul 0 – 10; Materiale: caietul de matematică Desfăşurarea jocului: Pe tablă se desenează mai multe jocuri după modelul de mai jos. Elevii trebuie să pună semnele lipsă și să rezolve exercițiul. 1
6
4
3 3
5
IX.
2
Jocul didactic Cine ştie, scrie!
Scopul: Verificarea şi consolidarea cunoştinţelor matematice de calcul oral şi scris; Sarcina didactică: formularea şi rezolvarea unor exerciţii de compunere a numerelor în limitele 1 – 10, citirea şi scrierea lor; Material didactic: coli de hârtie pentru fiecare elev.
58
Desfășurarea jocului: Se împarte clasa în două echipe, apoi se formează grupuri de câte doi elevi, care vor veni pe rând la joc. Reprezentanţii echipei A vor lucra pe jumătatea stângă a tablei, iar cei din echipa B - pe jumătatea din dreapta. Prima pereche de elevi, formată din câte un reprezentant din fiecare echipă, vine la tablă. Conducătorul jocului indică un număr şi cere elevilor să formeze în scris diferite exerciţii de adunare, al cărui rezultat să fie egal cu numărul dat. După 3-4 minute se dă semnalul de încetare şi se face aprecierea rezultatului. Pentru menţinerea atenţiei elevilor, aprecierile vin din partea echipei adverse. Pentru fiecare greşeală găsită verificatorul va primi un punct, iar pentru fiecare răspuns corect echipei respective i se acordă câte un punct. Va fi declarată câştigătoare echipa care a totalizat cel mai mare număr de puncte. Înainte de începerea jocului elevii au lucrat la câteva exerciţii: 3 + ٱ+ ٱ+ ٱ5
5==ٱ
ٱ+ ٱ2 = 5
5= ٱ+ٱ+
X. Jocul didactic Unde s-a greşit? (specific clasei I şi II) Scopul: consolidarea cunoştinţelor despre numere naturale, prin numărare şi comparare; Sarcina didactică: numărarea corectă şi efectuarea exerciţiului-problemă; Material didactic: jetoane cu flori Regula jocului: învăţătorul le va atrage atenţia elevilor că va comite intenţionat greşeli, iar sesizându-le, elevii trebuie să spună „NU!”. Într-o drumeţie la pădure nişte elevi (Maria, Dan, Ionuţ şi Andra) culeg flori de pădure. Ridicând jetonul cu 6 ghiocei, învăţătorul spune că Maria a cules 8 ghiocei. În acest moment, elevii sesizează greşeala, spunând: „Nu!” şi o corectează. Jocul continuă. Recompensă: jetoane cu flori pentru răspunsurile corecte. XI.
Jocul didactic Puişorul
Scopul: consolidarea noţiunii de geometrie; 59
Sarcina didactică: realizarea desenului din figuri geometrice; Materiale didactice: instrumente geometrice, fişe de lucru; Regula jocului: la semnalul învăţătorului, elevii realizează desenul în timp ce citesc poezia; Recompensă: primul elev care realizează desenul corect va primi o trusă de geometrie; „Un cerc mare şi un cerc mic, Puişor mai stai un pic Să-ţi pun unghiul ascuţit Cioculeţ de ciocănit. Şi la cap un punctişor. Să primeşti, măi puişor, Linii curbe aripioare Ca la orice zburătoare. N-ai codiţă, gălbior? Stai s-o facem binişor; Linie frântă am desenat Şi codiţă eu ți-am dat. Două drepte la picioare Terminate cu unghioare Şi-acum pleacă la plimbare!
XII. Jocul didactic Săgeata zburătoare 60
Scopul: consolidarea adunării numerelor naturale formate din sute; Sarcina didactică: efectuarea corectă a operaţiilor de adunare; Materiale didactice: fişe de lucru Regula jocului: elevii primesc fişe de lucru. Învăţătorul le solicită elevilor să facă adunările din dreptunghiuri şi să unească printr-o săgeată dreptunghiurile, conţinând operaţii cu acelaşi rezultat, astfel încât relaţiile să fie adevărate. Recompensă: primul elev care a calculat corect şi a făcut corespondenţa primeşte calificativul „foarte bine”.
200 + 400 400
700 + 200
100 + 600 300
400 +
300 + 300
300 + 300 +300 500
500 +
200 + 300 + 200
400 +
XIII. Jocul didactic Steluţa triunghiurilor Scopul: consolidarea cunoştinţelor despre triunghi; Sarcina didactică: să descopere cât mai multe triunghiuri; Materiale didactice: fişe de lucru Regula jocului: învăţătorul le spune elevilor să privească cu atenţie desenul şi să descopere cât mai multe triunghiuri. Ele sunt notate cu trei litere. Elevii sunt atenţionaţi să noteze cu aceleaşi litere două triunghiuri. Se precizează că triunghiurile pot fi mari sau mici, pot conţine mai multe triunghiuri. Recompensă: au fost desemnaţi câştigători elevii care au găsit cele mai multe triunghiuri în timpul stabilit. S-a făcut o clasificare a locurilor în ordinea numărului de triunghiuri găsite. Interesant de ştiut este faptul că în cadrul desenului pot fi descoperite 110 triunghiuri.
61
XIV. Jocul didactic Melcul Scopul: dezvoltarea capacităţii de orientare; consolidarea operaţiilor de adunare, scădere, înmulţire şi împărţire; Sarcina didactică: rezolvarea unor operaţii de adunare, scădere, înmulţire, împărţire în limitele 1 – 100; Materiale: culegerea de exerciţii matematice „Matematica ... prin joc”; Regula jocului: elevii sunt împărţiţi în două echipe şi alcătuiesc cu numerele scrise pe melc adunări, scăderi, înmulţiri, împărţiri. Dacă un elev greşeşte calculele, atunci trece următorul elev la tablă. Jocul este continuat până se epuizează toate căsuţele. Recompensă: elevii care se plasează în calitate de învingători pe primele trei locuri vor primi o cochilie de melc. 81 ;9
18 ;5
40 :2 0 29 :1 5
18 ;2 5
43 ;1 2
35 ,7 7; 8
64 ;8
12 ;4
7; 7
16 ;1 8
5; 9
30 ;6
62
XV. Jocul didactic Numără mai departe! Scopul: formarea deprinderii de a număra corect şi conştient de la 0 la 10. Sarcina didactică: numărare în ordine crescătoare şi descrescătoare; Material didactic: paletele din „Jocul numerelor”, pe care sunt scrise cifrele de la 0 la 10; o baghetă; Regula jocului: elevii primesc câte un cartonaş şi sunt aşezaţi în cerc în faţa clasei în ordinea numerelor indicate pe cartonaşe (1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10). Un elev care nu a primit cartonaş va trece în mijlocul cercului. Deplasându-se în cerc, elevii vor cânta Dacă ştii a număra, locul meu îl vei lua, apoi se opresc. Elevul care are în mână bagheta va atinge cu ea un alt copil, care va ieşi din cerc şi va număra mai departe. Dacă numără corect, va lua locul celui cu bagheta, înmânând acestuia cartonaşul său. Jocul se va relua până când toţi elevii vor număra corect. Jocul poate fi adaptat şi în scopul verificării numărării în concentrul 1 -100. XVI. Jocul didactic Pătrăţelul buclucaş Scopul: consolidarea deprinderilor de calcul oral şi scris; Sarcina didactică: efectuarea unor operaţii de adunare în limitele 0 – 100 pentru obţinerea unei anumite constante; Material didactic: fişe de lucru în care sunt desenate trei pătrate a câte nouă căsuţe. Regula jocului: pătratele vor fi completate cu numere între 0 şi 16. Se completează mai întâi pe diagonală, după care se vor căuta numerele corespunzătoare pentru căsuţele rămase libere; Recompensă: o va primi elevul care a găsit soluţia de rezolvare în cel mai scurt timp. Suma numerelor este 40 63
2.3. Dezvoltarea interesului cognitiv prin intermediul jocului didactic la lecțiile de Istorie La lecțiile de istorie jocul didactic le trezește interesul pentru cunoa șterea neamului, pentru nararea faptelor istorice, enumerarea evenimentelor istorice etc. I. Jocul didactic Roata istoriei Scopul: povestirea unor evenimente/fapte istorice, utilizând termenii învăţaţi. Materiale necesare: construirea unei „roţi a istoriei” – un disc care se poate roti, fiind montat pe un ax şi un ac indicator fix. Desfăsurarea jocului: Am împărţit cercul în mai multe sectoare (asemeni feliilor de tort), în fiecare dintre acestea notându-se numele unei personalităţi, a unui eveniment, un fapt istoric sau se poate lipi o imagine cu semnificaţie istorică. Se roteşte discul, lăsându-l să se oprească singur. Elevul (reprezentantul grupului) identifică, citeşte faptul istoric indicat de axul fix, apoi prezintă - povesteşte ceea ce ştie despre evenimentul respectiv. Pentru a spori atractivitatea acestui joc, în sectoarele roţii am introdus un sector dedicat pedepselor. Copilul care învârtea roata, iar acul se oprea în sectorul surprizelor, avea de executat o pedeapsă propusă de partea adversă (ex. „Spune în ce an a domnit Ștefan cel Mare, ş.a.). Se pot acorda puncte în baza unor criterii stabilite la începutul jocului. Recompensă: puncte pentru fiecare răspuns complet și corect.
II. Jocul didactic Cutiuţa fermecată Scopul: completarea unor enunţuri lacunare. Materiale necesare: o cutiuță atractivă Desfășurarea jocului: se decorează o cutiuţă, astfel încât să fie atractivă şi se introduc în ea jetoane cu termenii notaţi pentru completarea textelor lacunare. Uneori, termenii pot fi înlocuiți cu imagini-portrete de domnitori/personalităţi sau 64
reprezentări ale diferitelor evenimente istorice. Se extrage câte un jeton și se explică acțiunile domnitorului etc. III. Jocul didactic Motivează-ţi decizia Scopul: înţelegerea modului de a gândi al celuilalt Etapele jocului: • fiecare elev îşi alege o personalitate politică sau un eveniment istoric; • elevii scriu trei motive probabile care au condus la adoptarea unei decizii a personalităţii respective ori a declanşat o acţiune, eveniment, fapt; • fiecare elev îşi prezintă „motivele”, în funcţie de rolul asumat; Exemplu: 1) Eşti Mihai Viteazul. Motivează decizia de a uni cele trei ţări. 2) Eşti Traian. Motivează decizia de a cuceri Dacia. IV. Jocul didactic Alfabetul istoric Scopul: enumerarea evenimentelor istorice Materiale necesare: foaie de desen (format A3), fiecare grup a conturat un număr egal de casete cu numărul literelor din alfabet. Desfășurarea jocului: În fiecare casetă elevii au avut indicată sarcina să găsească numele unui eveniment, erou, conducător despre care au învăţat la istorie sau au citit în lecturile suplimentare. Exemplu: a – Apollodor din Damasc b - baionetă c - Călugăreni d - Decebal S-a organizat şi o expoziţie a acestor postere şi i-am invitat pe copii la Turul galeriei. V. Jocul didactic Cutia timpului Scopul: introducea conceptului de timp. Materiale necesare: axă, obiecte originale 65
Desfășurarea jocului: O suită de obiecte originale, dintr-o perioadă de timp comună, adunate din jurul casei, din pod și puse împreună într-o cutie sau plasă, ajută elevii la instaurarea atmosferei dintr-o altă perioadă. Aceștia pot investiga conținutul, folosind vederea, mirosul, simțul tactil, deducând că aceste obiecte sunt dintr-o perioadă mai mult sau mai puțin îndepărtată. Aceasta conduce la identificarea și clasificarea obiectelor în funcție de „vârsta lor”, îi poate încuraja pe elevi să aducă de acasă obiecte din perioada de timp a respectivei cutii, pentru a pune bazele unui colț istoric în sala de clasă. După un anumit interval de timp, elevii ar trebui să fie capabili să aprecieze singuri, în baza propriilor observații, anumite progrese ale tehnologiei (de exemplu, la aparatele casnice).
66
BIBLIOGRAFIE 1. Antonescu, G., Din problemele pedagogiei moderne, București, 1983; 2. Barbu, N., Popescu, E., Activităţi de joc şi recreativ-distractive.-Bucureşti: E.D.P., 1993, 112 p.; 3. Barnen, R., Cartea mare a jocurilor.- Chişinău, 2002, 272p.; 4. Bădică, T., Jocuri didactice pentru dezvoltarea vorbirii. Bucureşti: E.D.P., 1974. 272p. 5. Bârsan, N. Jocuri didactice specifice dezvoltării limbajului şi comunicării orale a preşcolarilor mari. Bucureşti: E.D.P., 1995, 60p. 6. Bejan, F. S., Particularitățile psihologice de vârstă ale elevilor claselor primare, Chişinău, 1994; 7. Bogoslovski, V. V., Psihologie generală, Chișinău, 1992; 8. Cemortan, S., Jocuri literare, Chişinău, Ed. Lyceum, 1998, 144p. 9. Claparede Ed., Psihologia copilului şi psihologia experimentală, Bucureşti: E.D.P., 1991 10.Creţu,E., Psihologia şcolară pentru învăţămîntul primar.- Bucureşti: Ed. Aramis, 1999, 192 p. 11.Comenius, I.A., Didactica Magna. – Bucureşti: EDP, 1971 12.Curriculum școlar, clasele I-IV; Ch, 2010 13.Elkonin, D.B., Psihologia jocului.- Bucureşti: E.D.P.,1999; 14.Dimitriu, E., Psihologia proceselor de instruire, București, 1982; 15.Galben-Panciuc, Z., Diaconu, S., Galben, S., „Științe”, clasa a III-a, Chișinău, 2002; 16.Galben-Panciuc, Z., Diaconu, S., Galben, S., „Științe”, „Caietul elevului”, clasa a III-a, Chișinău, 2002; 17.Galben-Panciuc, Z., Diaconu, S., Galben, S., „Științe”, „Ghid pentru învățători și părinți”, clasa a III-a, Chișinău, 2002; 18.Galperin, P.J., Jocuri pentru copii şi cei care se simt veşnic tineri, Chişinău: T.C.,2006, 28p.; 67
19.Gheorghian, E., Taban M., Metodica joculuui şi a altor activităţi cu copiii preşcolari, Bucureşti, Ed. Didactică şi Pedagogică,1980; 20.Granaci, L., Instruirea prin joc: Teorie şi Practică, Chişinău, Ed. Epigraf, 1999; 21.Leontev, A., Probleme psihologice ale atitudinii conştiente în învăţare. – Bucureşti: Ed. de Stat, 1951, 537 p. 22.Loche, J., Câteva cugetări asupra educaţiei, Bucureşti: EDP, 1971 23.Makarenko, A.S., Lecţii despre educaţia copiilor: Jocul, Chişinău,1985 24.Mendjeriţkaia, D., Despre jocul copiilor,- Chişinău, Ed. Lumina,1985 25.Neacșu, I., Metodica predarii matematicii, manual pentru clasele I-IV, Ed. Didactică și pedagogica, Bucuresti, 1988, 26.Nicola, I., Tratat de pedagogie școlară, București, 1994; 27.Petrovski, A.V., Psihologie generală, Chișinău, 1985; 28.Schiller, Fr., Scrisori despre educaţia etică a omului, Bucureşti, 1981. 452 p. 29.Stoica, M., Psihopedagogie școlară, Craiova, 1992; 30.Şchiopu U, Problemele psihologice ale jocului si distratiilor, Ed. Didactica si Pedagogica, Bucuresti, 1970, p. 69 ; 31.Ușinscki C., Opere alese, Editura Didactică și Pedagogică, București, 1956 32.Abramova, A.C., Formirovanie interesa c uceniiu u școlinicov, Moscova, 1986 33.Bondarevski, V.V., Vospitanie interesa c zaniatiiam, Moscova, 1985; 34.Dusavițki, A.C., Formula interesa, Moscova, 1989; 35.Dusavițki, A.C., Vospitanie licinosti v proțese obuceniia, Moscova, 1996; 36.Lebedev, O.E., Formirovanie potrebnosti v znaniiah u uceașcihsea, Leningrad, 1973; 37.Volcov, K.N., Psihologhia o pedagoghiceschih problemah, Moscova, 1981;
68