130 58 10MB
Romanian Pages 284 Year 2002
Petre Botezatu
Cauzalitatea izică Şl
panquantismul
Redactor: MARIANA PRICOP
ISBN 973-8243-55-6
© EDITURA UNIVERSITĂŢII "ALEXANDRU IOAN CUZA",
6600 IAŞI. PĂCURARI 9. T, 'FAX O]12-JI4/47,
[-MAll. 1-1)1 n
IRA.I)AIC
2002
a MAll ('()\,1
Petre Botezatu
Cauzalitatea izică .
ŞI
panquantismul
Ediţie îngrij ită şi studiu introductiv de TE ODOR DIMA
EDITURA UNIVERSITĂŢII "ALEXANDRU IOAN CUZA" IAŞI 2002 -
CIP a Rihliotecii HOTEZATl'. PE'IIU:
Descrh'rea
\a,ionale a României
Cauzalitatea iLică �i flan'luantismul/l''ln� Bl\IC/,lTU
îngriJită
�I
�tudlu
lJnl·erslt5tll".\'
IlloduCII\
1 ('Ula", 2)() p', 21 Cill 3lbiJl.r Index ISH: Q73-H213-i",
de Tcrmalidirii. Exprimarea anti nom ică, întâln ită de noi În textu l teze i de doctorat, o putem considera o an l in o mie a abstrueli='iri( " : abstrac tizarea structuri lor i mpl ică i ndeterm i narea teori e i . O teorie şti i nţi ică. datori tă proces u l u i de axiomatizare, aj unge la un grad mare de abstractizare: dar, Înai ntând prea m u lt pe această ca le. teoria se îndepătează de rea l i tate. ,.Cu cât ne-am ridicat mai s us pe scara obs tra/iunii, cu ccÎt formalismul a devenit ma i perfee/. 1110i .ndiciem. cu atât aspet ele realitii/ii lâsate la o parte s unt mai 11 l1lIleroase" ( p. 2 1 1 ) . Prin urmare. meca n ica quantică a el im i nat cât mai m u lte d i n însuşirile concrete a l e rea l ităţ i i , deven ind un sistem coerent. dar. s e Întreba Petre Botezat u. s-a câştigat ceva Î n î nţelegerea fenomenel or? Des igur , progrese le izic i i q uant i ce şi apl icaţ i i le ei. ră spundem noi, au u i m it omen i rea, în u l t i mele tre i decen i i . Aceasta pentru că s-a înţeles că structuri l e m i croc osmosu l u i sunt real ităţ i şi că tehn ica matematică trebu i e cuplată cu expl i caţia şi înţelegerea . Fi zica teoretică s-a cuplat C li i zica experi menta lă. S-a î ntâmplat. de fapt. ceea ce voia tânăru l gâ nd itor român. În 1 94 5 : Îm preună cu perspect iva matemat ică trebuie priv ite rea l i tăţile izi ce. şi În aspectul lor i zic-concret. şi izic-teoret ic: astfel au fost Înţe lese problemele natu ri i (p. 2 1 3 ) . 29
1 0. Î n sfârşit, partea a I V -a a ceea ce metaforic putem numi .,simfonia � destinului determ i n isl11 u l u i' propune di soc ierea d i ntre ilosojia quanticii şi fizica q uantică; ceea ce Înseamnă de fapt separarea Î n q uant i sm Între adevăr ştiinţic. verificat experimenta l , ş i presupunere filosofici, adeseori spec u l at i vă şi form ulată de oamen i de şti i nţă care aderă ca amatori la unele concepţi i i losoice, de obicei la modă În vremea lor. Aşa s-a constituit. În mare măsură, o i losoie quant i că În care, pon i nd de l a u nele consideraţ i i epistemo logice, se aj unge la afi rma ţ i i onto logice (cosmologice). Î n spec ial, un i i reprezentanţi ai fi zi c i i quantice a u aderat l a o teorie pozitivistă a cunoaşteri i ş i au aj uns la o metaizică .�piritualisti în care este negată determi narea cauza l ă a l um i i rea le - aceasta este concl uzia l u i Petre Botezatu; e a s e bazează pe faptul că savanţi de ren ume, prec um M. Planck , A. Ei nste i n, Lord Rutherford, P. Langevin, M . v. Laue, Lenard au crit icat Încercarea de a introd uce noţ i u n ea i ndeterm i nări i sau a panquantism u l u i Î n şti i nţă. M a i târziu, M ario Bunge scria În acelaşi sen s : dacă se consi deră ca i i nd ,�i ndeterm i nat " ceea ce nu se supune legi lor, atunc i nu se poate spune că o d i str i buţie de probabi l itate obiectivă ar i "i ndeterm i nată " . Mecan ica quantică este stocast ică în fundamentele sale reale, dar ea enunţă legi b i n e determ in ate ale d i stribuţ i i lor probabi le; de aceea, mecanica quantică nu poate fi cons iderată o teori e i ndeterm i n i stă. M ario Bunge a elaborat un s i stem teoret ic de mecan ică quant ică, pe care el o consi deră tot atît de determ i n i stă ca şi mecan ica c las ică, nei i nd însă vorba de un determ in ism laplacean . I nd etenn i n ismul nu poate i ontologic , aşa cum probabi l i tatea nu poate i rea lă; aceasta este un C017struct raţional de evaluare a fenomenelor stocast ice; astfel, ideea de i ndeterm i n ism dispare şi rămâne ideea de determinism stocastic ,2 . Pentru noi, Întrebări le care au tu lburat aşezările teoret ice ale secol u l u i a l X X-l ea Î ncep să pri mească răspunsuri . Se pare că astăzi soarta determ i n ismului începe să se c lasi ice. Newton şi La pl ace au crezut că au pus bazele unor şt i i nţe care să a i bă ca obiect de stud i u U n i versu l În total itatea sa. Aceasta era preten ţia izic i i i c l as ice, îndreptăţ ită În mare măsură pentru că legea atracţiei u n i versa le expl i ca nu numaI " buna convieţu ire " a corpuri lor d i n S i stemu l nostru solar c i 30
şi configuraţia bo l ţ i i cereşti . Des igur, izica newton i ană întreţinea i deea unei form ul ări globa le a determ i n i smu l u i , ceea ce însem na să se accepte existenţa u n u i principiu care să garanteze u n i c itatea, coeren ţa şi raportu l de determ i nare a transformări lor d i n U n i vers de la trecut la v i itor. Logic ien i i , mereu bă nu itori, s-au Î ntrebat asupra căi lor raţionale de j u st ifi care a unui astfel de princ i p i u . Pentru că orice propoziţie i ntră În relaţie d i sj unctă c u oricare �Ita, răspunsul logi c i en i lor a fost desi gur, o d i sj u n cţie: ie pri n c i p i u l determ i nări i u n i versale se referă la ex istenţă şi at unc i aparţ i ne ontologiei. care n u pret i nde j ust i icare, fie este un enunţ obişnuit şti i n ţ i i c, dar atu nc i şt i inţa c are î l con ţ i n e trebuie să a i bă ca obiect U n i versul În total i tatea sa. Cu alte cuvi nte, Înapoi l a N ewton şi Lap lace. Dar nu În form ele de ei i nst itu ite, ci ca relativ itate genera l izată sau sub forma cosmologi i lor, sau a unor teori i cu mare putere u n iicatoare, care, deş i n u se referă la U n i vers În întregi me, ambiţi onează la un iversal itate. De mu lte ori ambianţa sfârşeşte În contrad icţ i i . Astfel, ideea de apl icare a cel ui de al do i lea pri n c i p i u al termod i n am i c i i l a Întregu l U n i vers a condus la mu lte afirmaţ i i foate d i ferite, unele referitoare la sisteme izolate u nde s-a ded us ideea degradări i energiei, a ltele referitoare la sisteme v i i . u nde d i mpotrivă sunt pos i b i le procese de auto-orga n i zare. În legătură cu aceste aspecte sunt form ulate mai m u lte Î ntrebări : se poate vorbi cu legitim i tate despre funcţia de undă globală a U n i ver sului? Cum, În U n i vers, să i i nţeze Împreună entrop ia şi grav itaţia? Cum poate i dei n i t conceptu l de cond i ţ i i in iţiale ş i concept u l de stare pentru u n U n i vers În tota l i tatea sa?" � O repl ică l a d i ficultatea U n i versu l u i global ar fi să se accepte un principiu al deferminismului, (Întotdeauna) onto logic, dar loca l : pentru fi ecare c l asă de fenomene, există u n sistem izic În care fenomen ele se produc, astfel În cât starea si stem u l u i , caracterizat l a un moment dat de valori le variabi lelor propri i , este determ inată de stări le sa le precedente . Î n legătură cu ce le două form ul ări ontologice a l e determ i nări i, În lucrarea c itată se face următoarea " d igresi une';: demersul şt i i nţific prod uce o d i hotom ie Între legi care s u nt un iversa le ş i cond iţi i l e in iţiale care su nt localc. D i n punct de vedere al determ i n ismu l u i, cond iţiile real izări lor particulare sunt cont ingente. Aici este citat S . Amstcrdamski 31
care a exp l ic i tat cele două i nterpretări ale acestei d i hotolll i i . 34 Leg i l e ( ie că sunt determ i n i ste sau stat i st ice) determ i nă pos i b i l itatea lumi lor rea le, în t i m p ce real izarea aceste i pos i b i l ităţi depinde de fiecare dată de cond i ţ i i care, cel puţin În raport cu aceste legi, sunt acc identa le. Deci lumea noastrâ este una din lumile posihile. Pe de a ltă parte, structura l um i i determ ină şi condiţi i le i n iţiale. Dacă s-ar cunoaşte cond i ţ i i le i n i ţ i a l e ale U n iversu l u i globa l . atunci s-ar cu noa şte şi cond i ţ i i l e i n i ţ i a l e a le iecăru i s i stem izolat: de unde rezu ltă că lumea noastră este singura lume posihilă. Aceste două interpretări i ind metafizice, Îşi păstrează Îm preună perenitatea pen tru că n ic i con fi rmarea, n i c i fa l s i icarea nu le este posibi lă� totuşi ele sunt fecun de, conducând la două atitud i n i faţă de şt i i nţă: ( 1 ) fapt ul că lu mea noastra este u na d i ntre l um i le pos i b i le cond uce la i deea că d i hotom ia d i ntre legi le u n i versal e şi cond iţi i le i n iţiale locale n u poate fi e l i m i n ată, ceea ce Înseamnă că este utop ică dori nţa de a con strui o teori e globa lă as upra U n i versu l u i În total itate� (2) faptu l că l u mea noastră este s i n gura l u me pos i b i lă e l i m i nă d i hotomia d i ntre legi şi cond iţi i l e i n iţiale, acesta fi ind u n u l d i ntre obiect ivele corectări i şt i i nţiice. Aşa cum consi dera şi Petre Botezatu, interpreţi i contem poran i ai determ i n ism u l u i n u sunt de acord cu formu lări ontologice ale princ i p i u l u i determ i n ismu l u i , n ic i gl oba l. nici ch iar l oca l, pentru că problema determ i n ismu l u i nu poate fi rezol vată În cadru l metaizi c i i . Aceasta n u Însea m nă c ă metaizica n u are un rol im portant pentru i nterpretarea de·scoper iri lor şt i i nţ i fice, dar, aşa cllm spuneam, În cadru l e i n u ex i stă procedee de fa lsi icare sau de veriicare, aşa cum posedă şt i i nţa. Pe de altă parte, teori i le şt i i nţi ice, mai ales ace lea fi zi ce, sunt rea l i zate astăzi În structuri conceptuale coerente şi formalizate. Pentru a exam i na dacă o teorie izică dată este conformă sau nu cu pri n c i p i u l determ i n ism u l u i , ar trebui s ă s e pătrundă în formal ismul teoriei şi s ă se exam i neze mod u l în care este interpretată teoria, adică să se şt ie care este obiectul e i , ce stări izice are ş i dacă este un sistem Înch is. Î n această s i tuaţie, se con si deră astăzi. s-a aflat izica q uanti că. Astăzi, noţ i u n i l e de determ in ism şi prcd ict i b i l itate, confundate de Laplace, sunt despărţ ite şi iau sem n i i caţ i i prec ise În cadrul forma l i sm elor matemat ice. acestea fi ind obl igate să-şi n u mească referenţ i i rea l i . Astfel, noţ iu nea de "sistem d i nam ic" ideal izează şi 32
expnma m atemat ic pri n c i p i u l determ i n ism u l u i . Probl ema i mportantă este să se ştie ce raport ex istă Între acest determinism matematic şi delerminarea fizicâ a unei stări u l teri oare În care se poate ala obiectu l fi zic despre care este vorba, prin i nterpretare, În teoria izică respectivă. Operaţ ia de determ inare fizică trebu ie să se facă experi menta l şi, atunc i când reuşeşte, ea conduce la i deea generică de determinism fizic corespunzătoare predictibilitâ(ii. J5 Lăsăm c ititori lor sarcina descoperi r i i punctelor de vedere susţinute de Petre Botezatu acum aprox i mat iv 60 de a n i, coni rmate de comentatori i de astăzi a i determ in ism u l u i . Cartea din care am c itat mai sus, rea l izată de oamen i de şti i n ţă, i zic i en i , şi de reprezentanţi ai teoriei probabi l ităţi i şi a i stat ist ic i i, se Înche i e semn i i cat i v : ". . . deter m i n i s m u l , . . .. , dovedeşte o fec u nd itate excepţională, datorită puterii, sup leţei ş i un iversa l ităţ i i sale " . �6 I I . Consem năm, În Închei ere, pri n c i palele lucrări rea l izate de Petre Botezatu, antu m e şi postume: 1. Cărţ i pub l ic ate: 1 . Schiţâ a unei logici naturale. Logică operatorie, Ed itura Şti inţi ică, Bucureşti, 1 969 . 2 . Valoarea deducţiei, Ed it ura Şti i nţifică, Bucureşti. 1 9 7 1 . 3 . Semiotică şi negaţie. Orientare critică În logica modernâ, Ed itura J u n i mea, l aşi, 1 973 . 4 . Silogistica. Teoria t1asică şi interpretările moderne ( în colaborare cu Ion Did i lescu), Ed itura Didact ică şi Pedagogică, Bucureşti, 1 976. 5. Preludiul ideii de libertate morală, Ed itura J un i mea, laşi. 1 976. 6. Interogaţii. Convorbiri asupra spiritului contemporan, Ed itura J u n imea, l aş i, 1 9 78 . 7 . Note de trecător. Reflecţii În marginea Vieţii, Ed itura J u n i mea, laşi, 1 9 79 . 8. Interpretări logicofilos(�fice, Ed itura J u n i mea, laşi, 1 982. 9. Adevăruri despre adevâr (coord . ), Editura J u n i mea, laşi, 1 982. 1 0 . Constituirea logicită!ii, Ed itura Şti i nţi ică şi Enc ic loped ică, Bucureşti, 1 983 .
33
I I . Introducere În logicii, ed iţie Îngrij ită, prefaţă ş i note de Teodor Dima , Ed itura G rafi x, I aşi, ' 1 994� ed iţia a I I-a, Ed itura Pol i rolll, l aşi, 1 997.
1 2 . Î n Note de trecător, Petre Botezatu consemnează că "Persona
l itatea este ceea ce rămâne după ce ai rest ituit totur�; noi ne-am strădu it să restitu i m c it itori lor şi această l ucrare rămasă Î n manuscris. S-ar putea ca izic ien i i să ie n emu l ţu m i ţ i de conţinutu l său, iar c u noscători i de fi l osofie, ori entaţi Î n ul ti m i i an i spre aspectele sal e spec u lat ive şi spi ritual iste, să si mtă dori nţa resp i n geri i real ism u l u i epistemologic, prezent În pagi n i le care urmează. Pe toţ i c i t itori i Îi rog să urmărească. În pri m u l rând, fel u l În care a fost scrisă ş i c u m ar trebu i să arate o teză de doctorat d i n domen i i le i losoice, c u m se argumentează o teză şi cum se com bate o părere greşită. Să nu u ităm că " Eroarea, care este opera gân d i ri i abstracte, poate Î n frunta veacuri le, poate ţine sub j ugu l său popoare întregi, Înăbu ş i nd aspiraţi i le nobi le, ţi nând În ghearele ei ch iar şi pe cei ,, preven iţi . Adevăru I se câşt igă pri n lupte teri bi le :n. NOTE 1
Ştefan
Cel mare.
,Hodele logice ale cau:alitâţii. În M i rcea Flonfa ( c oord . ).
a limbajului ştiinţei. E d it u ra Po l i t ică. B u c u re ş t i 1 975. 1 62- 1 74: Determinism şi cau:alitate. E d i t u ra Ş t i i n t i fică şi En c i c l o pe d ică. B u c u re ş t i 1 979: Perspective epistemologice. E d i t ur a U n i v ersităţ i i ooA I . I .Cuza" I aş i . 1 993 : IJespre o " c uantică " a cunoaşterii. În idem. Studii de teoria cunoaşterii. Ed i tu ra U n i vers i tăţ i i AI. I .Cuza". I aşi 1 996. pp. 1 1 1 - 1 1 9, 2 Teodor D i ma. Metodele inductive. Editura Şti i n ţ i i că. Bucureşt i. 1 975. ; Petre BoteLatu. Curriculum vitae ( manuscri s ) . p , 3. .
pistemologia şi anali:a logică
pp.
..
.
4
George Pascu. El'Owrea personalităţii l u i Petre Bole:afu. În Ştefan Atloroaei
(coord . ) . Petre Bote:atu .. Itinerarii logico:/ilosofiee.
1 7.
.
5
6
N. Bohr. c i tat
de Petre
Botezatu. p.
A n karom. I aşi.
1 996.
p.
1 65 .
Sc hiţă a unei logici naturale. Logică operatorie. E d i t u ra Ş t i i n ţ i fi că. B u c u reşt i .
1 969. 7
Ed itura
M a ri o
Bunge. Philosoph}' of Phys ies. D. R c i d c I P u b l ish i n g Com pany. Dordreach. versi u nea fran ceză. rea l i zată de ra n;o isc B a l i har. 1'/1/ /osophi! d! /a physique. Scu il . Paris. 1 975. 1 97 3 :
noi fo l o s i m
34
g
hys, 37
şi Quantenmechanik der Stossvor;onge În .f P hys . 38
54
( 1 926) p.
826.
( 1 92 6 ) p . 866
poate i urmată de starea B sau C sau D sau m u lte a ltele, c u adausu l că poate speci ica probab i l ităţi le respective; ea nu poate însă airma care stare va urma cu certitud i ne. Probab i l itatea înloc u i eşte cauza l itatea. Să nu ne înc h i pu i m Însă că această revol uţ i e ar i numai o ex igenţă a teoriei matematice. Fizicien i i n e atrag atenţia asupra u nor fenomene c iudate care s e Întâm plă în l umea atom u l u i şi a căror i nterpretare ar i l u stra i ndeterm i n i smu l . Exemplele t i n d s ă arate c ă , precum s-a expri mat D i rac, Î n 1 92 7, la Bruxel les, "în unele momente naturaface o alegere " . Î n cunoscutu l model propus de Bohr, atomu l posedă o serie de smri staţionare, iar rad i aţ ii l e sunt em ise atunci când ato m u l trece d i ntr-o stare În alta. Necesitatea unei interpretări cauza l e a sărituri lor electron i lor de pe o orbită pe alta fusese mai de m u l t pusă l a îndoială. Noua mecanică, precizând că aceste sărituri fac obiectu l numai a unui calcul de probab i l itate, a Întărit această convingere. Succes u l teoriei lui Bohr a fost as i gurat prin i n tepretarea reuş ită a l egi lor spectre lor deduse d i n experienţă. Astfel a Început să-şi fac ă dru m părerea că atomu l aflat Într-o anum ită stare staţionară este liber să aleagă Între di versele tranzi ţi i pos i b i l e către celelalte stări staţi onare. C u vântul de mare autoritate al fizi c ia n u l u i danez vine să sprij i n e acest fel de a vedea l ucruri le: Î n genera l, putem ch iar spune - atât de m u lt ne-am depărtat de o descriere cauzală - că un atom Într-o stare staţionară este l i ber să facă o a legere Între d i verse pos i b i l ităţi de tranziţie către alte stări staţionare. Cât despre procese le i nd i vidua le, nu le putem apl i ca . . . decât raţionamente d e probabi l itate . . . " . Dec i " . . . trebu ie s ă renun ţăm treptat la de scrierea comportări i indi viduale a atom i lor în spaţ iu şi în timp con form princ i pi u l u i de cauza l itate şi să ne i maginăm că Natura poate face Între d i verse pos i b i l ităţi o a legere l i beră, care nu este supusă decât unor consi deraţi i de probabi l itate" ' . Prezenţa unui copuscul Într-o regiune a spaţiu l u i este la fel de m i sterioasă. Dacă la un moment dat local izarea spaţio-temporală �i starea I N. B o h r. L a theorie atonl ljlle e l lu descriplion des plu?nomem's. Ir. A L!gros el . Rosenfe l d . Paris. 1 9 3 2 . p . 1 0 3 şi 4. 1 7. 65. �i I_! probleme c(/I/sol eli !lh.l'sÎcl l/e a[ontiql/e În I,es nOll\ 'e/les theories de la physiq lle. 1 93 8 ( con krillldc I n -. l i l lil u l u i i ll l ! n a ! i o n a l d e wopera! i e i n telectuală). p . 1 3 : c . P . .I ordan. /)u! P llys /Â des ]J .Ioh,.IllI nderts. Braunsc h ' c i g. 1 93 6. p . 1 6- 1 7.
55
energetică a copuscu l u l u i ne sunt cunoscute - şi ne sunt cunoscute numai cu im prec izi i le arătate de legea l u i Hei senberg -, se poate constru i o undă matemati că, În care se ogl indesc aceste date i niţiale. Pentru a ala evoluţia u lteri oară a corpuscul u l u i , se calculează propagarea undei ictive În spaţiu. Cunoscând fona undei l a un moment posterior, se poate afina despre situaţia copuscu l u l u i următoarele: dacă el Îş i va man ifesta d i n nou prezenţa, există o anum ită probabi l itate ca poziţia l u i să ie Înăuntru l unui anu m it vol um al spaţiului şi o anum ită probabi l itate ca. energia ş i cantitatea lui de m işcare să aibă va lori cuprinse între anumite l i mite. " Corpusc u l u l poate fi considerat ca fi ind Într-un sens ' l iber' de a se man i festa ici sau colo cu această va loare a energiei sau cu alta, dar, ţinând seama de datele i n iţiale, se poate calcula În mod riguros probabilitatea ca el să facă mai degrabă o alegere decât a l ta " ' . Exemplul ce l mai pregna�t n i-I oferă descompunerea l u m i n i i prin refracţ i e sau pol arizare. I nterpretarea corpuscul ară a l u m i n i i , care este astăzi neîndo iel n i că, ne pune În faţa u nor situaţ i i paradoxale. Î nai nte ca l um i na să aj ungă la prismă, nu pU,tem atri bui foton i l or o an um ită lungime de undă ş i o anum ită cantitate de m i şcare, deoarece l u m i na aceasta e un amestec de d i ferite l u ngi m i de undă. N u mai după ce l um ina a fost descompusă de pri smă, putem atri bu i foton i lor care aparţi n acu m d iverselor fascicole monocromati ce o l u ngime de undă şi o cant itate de m i şcare bine determ i nate. L. de Brogl i e descrie situaţia În termen i i următori : " Foton u l u i conţinut În l u m i n a complexă incidentă, foton care n-are lungi me de undă n ic i cantitate de mişcare bine dein ite, prisma îi pune întrebarea: «care este lungi mea ta de undă?» şi fotonul trebuie să răspu ndă alegând unul d i n fasc icole le monocromat ice care ,, ies d i n prismă 2 . În experienţa polarizări i , fascicolul obl igă foton i i " să al eagă " Între d i recţia de pol arizare şi direcţia perpend iculară. Î nainte de po larizare, nu putem prezice decât probabi l itatea ca foton i i să al eagă o cale sau cealaltă, dar nu ştim cu siguranţă care va i urmată. Experienţa dev ine şi mai i nteresantă, dacă ne înc h i p u i m refracţia sau polari zarea u n u i singur foton . Foton u l . fi ind i n d i v i z i b i l , trebuie să I . de Brogl ie. Matiere el lumiere. Paris. 1 93 7. p. 2 5 3 . Ibid p . 298: c. L a physique nouve/le e l les q u an la. p.
2
56
222-223 .
aleagă u n u l d i n drum uri le pos i b i l e ş i nu putem prevedea pe care- I va al ege . Putem ca lcu la cel mult probab i l itatea ca fotonu l să se ale după po larizare, pe o componentă sau pe ceala ltă. Ni s.e atrage atenţia că al egerea dru m u l u i nu este predeterm i n ată, ci este l uată de natu ră în momentu l treceri i prin prismă, astfel că " i n d ividual itatea foton u l u i este sal vată în toate c azo ri le, dar numai în pagu ba determ i n ismu l u i " ' . Ş i dezi ntegrarea rad ioacti vă este un fenomen " acauza P'. Explozia unui atom de rad i u m pare sustrasă oricăru i factor determ i nant. Legea radi oacti v ităţ i i ne spune n umai că dintr-un gram de radi u m j umătate se va dezagrega în 1 600 an i . Nu suntem în stare să i n d i căm care sunt atom i i desti nati morţ i i în acest timp, cel mult putem airma probabi l itatea ca un atom să se descompună Într-un timp dat. Se conch ide că fenomen u l dezagregări i este independent de preistori a atom u l u i . Nu rămâne decât o lege statist ică p r i n care v i itoru l apare oarec u m dezlegat de prezent2 • Concepţia probabi l i stă a mecan i c i i a îngăduit să se interpreteze fenomen u l de dezi ntegrare şi rad iaţie. După mecan ica c l asică, bariera de potenţial d i n j uru l nuc leu l u i este aşa de ridicată, încât n ici o particulă n-ar putea-o trece. Gamow desc rie în să fenomen u l cu aj utoru l mecan i c i i ond u l atori i : exi stă o anum ită probabi l i tate ca unele paticule să sară peste ba riera de potenţia l . " Impos i b i l " este în locuit cu " " im probabi l �) acesta d i n urmă I asă porti desc h ise şi astfel dezintegrarea este expl icată . Fizic ien i i contemporan i n u mai acceptă cauza l itatea ca un postu lat al şti i nţei. Ei îş i fac o datorie de conşt i i nţă , dar şi un t i t l u de g l orie, d i n a supune veri i cări i ipoteza că starea u n u i sistem i z i c este determi nată I P . A . M . Dirac. Les principes de la mecanique qllonlique. tr. A. Proca el . .1 . l J l l mo. Paris. 1 93 1 . p. 4-5; cf P. Jordan, op. cil. p. 92-93. 1 1 3 . şi Anschau/iehe Quantenlheorh'. Berl in. 1 936, p. 283-285 şi lJ eans. op. cil. , p. 5 3 : "Şi al egerea dru m u l u i se dovcde�tc a li o chestiune de probab il itate. nu de determ inism". 2 A. Eddi ngton. op. ciI. p. 1 04- 1 07. l Jcans, op. cil. . p. 3 2-36. P. Jordan. /Jlt! l'hys i . des 20. Jahrhunderls, p. 90-9 1 şi Anschau/iehen Quanlenlheorie. p. 283 . J N, Bohr. La theorie atomique el la description des phenomenes, p. 1 05- 1 0 6. . d e Brogl ie. La Phys iqu e nouvelle et les quanta. p. 20 1 -205 şi Maliere el Lumih·e. p. 2 H '222 . .J . Th ibaud. "'e el fransmuWlions des alomes. Paris, 1 93 7, p. 1 2 1 - 1 26: .. Natura nu iu beşte aforismele prea stricte. Ea le va urma de zece m i l ioan e de ori, dar data următoare îşi va bate joc d e e k" ( p. 1 22 ) ,
57
Un iVOC de starea l u i anterioară. Atât teor ia q uantică, cât şi cazuri le concrete anal izate par să arate că nu există o determ inare strictă, ci numai legătură de probabi l itate . Î n joc u l lăsat l i ber comportări i ind i v id ua l e de către lega l i tatea stat i st i că se aşează .. a legerea " natur i i . I nd i v i z i i atom ici a r avea fac u ltatea de a alege între m a i m u l te că i ş i hotărârea ar i luată pri ntr-un fel de ,Joc de zaru ri a l naturi i" . Se su b l i n iază totodată că stat isti ca q uantică este fu ndamental deose bi tă de statist ica c l asică. Legea stat istică a izic i i noi ar avea un caracter ireductibil. Ea n u ar dec u rge d i ntr-o i m perfecţiune a cunoaşteri i, nu ar pres upune determ i n ism u l el ementel or, c i ar înfăţişa d im potrivă o cal itate a naturi i în săş i. u n " hazard primar' , I . Conse c i n ţele paradoxale ale mecan ic i i probabi l iste n u ră mân c i rcumscrise la l umea m icrofenomenelor. Dacă determ in ismul ră mâne va l ab i l în domen i u l macroscopic, el reprezi ntă aic i n u ma i ) aparenţă, datorită m ic i m i i constantei l u i Pl anck şi aproxi maţiei c u noaşteri i noastre. Apari ţia probab i l ităţii În ecuaţi i le fundamenta l e ale mecan ic i i îm prum ută u n caracter statistic tuturor 'Iegi lor izice, i nc l us i v re laţii lor necauzale. Legea În sens cl asic de raport necesar Între fenomene nu ar mai i decât o icţi une conceptuală va lab i l ă la l i m ită. Î n rea l itate nu ar exista dependenţă sau in dependenţă abso l ute între fapte , ci d iverse grade de asoc iaţie dotate cu anum ite valori de probab i l itate. " Noţi un ea de l ege, spune Gonseth, .,se pierde, dev ine legătură, dev ine core l aţie, se goleşte treptat şi di spare în noţiu nea de independen(i re/alh'ă a doul jenomene,, 2 .
I
Paris,
E.
Schr()dinger. o. eil. . p. 1 5 : cf 256-2 5 7 .
1 93 8 p.
I I.
Rci hcnbach. -l ro/ll! el
COSII/OS.
tr.
M.
L�caL
2 La loi dans les seiences mallu?matic/ues. in ;e/el1ce el Loi. Paris. 1 9 34. p. 2 7 : cf Reichenbach. Ziele und Wego der ph.vs ika!isehen f:rkellntnis În /landhl/ch der Physik. I V . Berlin. 1 929. p.7 ! . 79. �i Jos \ol/sa/fJ/'oblem În der I'hy.\· / k . p. 7 I h-7 1 8 . Este int�rcsant că această concl u.ie. implicată in concept ia statist i că a legi lor. nu este În mod ohi�nu it rcl i d�ltă: in toate cxpullcrile. acce ntul caoe pc critica oeterm i n i sl11 u l u i .
H.
58
CAPITOLUL
II
PROBA BI L ITATE Ş I CAUZA L I T A T E
Î nainte d e a cerceta val oarea mecan i c i i ondu l atori i ca teorie probabi l istă a şt i i nţei, vom anal iza rapotu l d i ntre probabi l itate şi cauza l itate În genera l . Î n dein itiv, le it-motivul nou l u i punct de vedere este că noţ i unea de probabi l itate În l ocu ieşte pe aceea de cauza l itate. Ceea ce izici anul moden pl imbă d i n ecuaţ ie În ecuaţie este simbo l u l u n e i v i braţ i i matemat ice, expri mând o probab i l itate de comportare. N icăieri, cel pUţin În aparenţă, izica q uantică nu foloseşte princ i p i u l cauzal ităţi i. Crit ica epistemologică a conceptu l u i de probab i l itate a început cu cearta d i ntre sub iect iv işt i şi obiectivişt i . Din neferi c i re cele două poziţi i a le controversei nu sunt tocmai c l are. Î n teoria s u biect i vă se susţ i n e că probabi l itatea este o con secinţă a ignoranţe i noastre. Dacă am c unoaşte toate cond iţ i i le care determină ivirea unui fenomen, aceasta ar putea i prevăzută cu certitud ine; deoarece o pate din condiţi i ne rămâne uneori necunoscută, prezi cerea se face numai cu probabi l itate. Aceasta este concepţi a l u i Laplace. "Cu rba descrisă de o simplă moleculă de aer sau de vapori este ixată tot aşa de sigur ca şi orbitele planetare: nu există altă deoseb ire Între ac estea decât ac eea datorată ignoranţei noastre. Probabi l itatea depinde În parte de această ignoranţă, În parte de cunoşt i nţele noastre" . Toate even i mentele sunt în lănţu ite cauzal, c h iar şi acelea care, d i n cauza m i c i m i i lor, pa r că se su strag ord i n i i . Cauzele inale şi hazardu l nu sunt decât " expresia ignoran ţe i În care suntem asu pra adevărate lor cauze" ' . Neşti i n ţa umană se datoreşte I Laplcrk ri l o r d i n s i m p l a
a n a l i / ă a u n or e \ p e r i e n t c p s i h o l o.ke. Î n Î n cercarea d e o r i e n tare În i n tll lll' J" i c C l i "j u t or l l l u n u i baston. dacă baston u l e�IC ţ i n u t u �o r. e l este perceput c a U il o n i ce! : dacii Î l hi) este l i n u t stntns. at u il c i n u m a i a p ar� ca u n corp stră i n �i sC lvll ! i a de co n t ac t l'sle dep la.atfl la v â r fu l ba�t o n u l u i . S-ar d m ed i a s t r e l că a p l icarea n (�t i u n i lor de sp a t i u � i l i mp
1111
.e poate
face (krât dacă "e i .norl i n teracl i u ll c a cu i n .t rllllle n t u i de C l'l l"e!